NETFLIX PREDSTAVLJA
-Da prijeđem na tekilu sad? Ali… -Zašto ne?
-Maharadža, pjevaj mi! -Pjevaj!
Zašto ovaj vozi s ove strane? Što se događa?
-Zašto tako vozi? -Gospođo, da ja sad vozim?
-Zabrinut si? -Nisam.
Jesi.
Krava!
Neće se maknuti.
Sveta krava, ćorava!
Najbolji rođendan u životu. Ne bi bio takav da…
Sretan rođendan ti…
Majko mila.
Sretan rođendan ti
Baš si…
Sretan rođendan, draga Pinky
Sretan rođendan…
Ispričavam se, ovako se ne započinje priča.
Ipak sam ja Indijac,
a stari je i štovan običaj mog naroda
da priča započinje molitvom višoj sili.
Trebao bih početi ljubljenjem nečijih stopala, ali kojeg boga?
Muslimani imaju jednog. Kršćani tri.
A mi hinduisti 36 milijuna.
Sveukupno 36 milijuna
i četiri božanska stopala na izbor.
Neki misle da nijedan od tih bogova ne postoji,
ali u mojoj se zemlji isplati sjediti na dva stolca.
Indijski poduzetnik treba biti pošten i pokvaren, podrugljiv i pobožan,
podmukao i iskren, sve u isto vrijeme.
Kineski premijer Wen Jiabao
ovog mjeseca stiže u Indiju na susret s indijskim poduzetnicima.
Kineskog premijera zanima rastuća indijska ekonomija.
Oči svijeta uprte su u susret ovih dviju velesila.
Očekuje se da Jiabao…
G. Jiabao, ekscelencijo.
Čuvši da dolazite na susret s indijskim poduzetnicima,
znao sam da Vam se moram obratiti.
Za ured premijera: Njegova ekscelencija Wen Jiabao, Peking
Naš narod, iako nema pitku vodu, struju,
kanalizacijski sustav, javni prijevoz
higijenske navike, disciplinu, ljubaznost ili točnost,
ima poduzetnike.
Premijera Jiabaoa zanima rastuća indijska ekonomija…
Već neko vrijeme pratim uspon Vaše zemlje.
Znam da su Kinezi veliki ljubitelji samostalnosti i osobnih sloboda.
Britanci su vas pokušali pokoriti,
ali niste im dopustili.
To veoma cijenim.
I ja sam nekoć bio sluga.
Danas sam cijenjeni poduzetnik u Bangaloreu,
indijskoj Silicijskoj dolini.
Kažu da smo ime dobili po istoj dolini u Americi,
ali mislim da se oboje slažemo da je Amerika prošlost.
A Indija i Kina budućnost.
Vjerujući da budućnost svijeta
leži u žutom i smeđem čovjeku,
nakon što se naš bivši bijeli gospodar
uništio sodomijom, mobitelima i drogom,
ispričat ću vam, besplatno,
istinu o Indiji kroz svoju životnu priču.
Ovo su najuhranjeniji i najvažniji članovi moje obitelji.
Moja prepredena baka, Kusum.
Prisilila je mog brata, Kishana, da radi u čajani.
A mom je ocu, vozaču rikše, oduzimala sav novac.
Dolazim iz Laxmangarha, sela u tami.
Indija je dvije zemlje u jednoj,
Indija svjetla
i Indija tame.
Bogataš poput vas sigurno zna iz koje ja dolazim.
Kako biste me bolje upoznali, najbolje da Vam pokažem tjeralicu
koju je prije par godina izdala policija
zbog određenog poduzetničkog čina.
BALRAM HALWAI - NESTAO
Da, policija me traži. Zašto?
Reći ću Vam već,
samo ako obećate da me nećete osuđivati dok ne ispričam svoju slavnu priču.
Čitaj. Ti.
Ne znaš to čitati?
„A, G, Z…”
Ničemu ih nisi naučio, idiote?
-Oprostite… -Ma nemoj…
„Živimo u dičnoj zemlji.
Budha je u ovoj zemlji doživio prosvjetljenje.
Zahvalni smo Bogu što smo rođeni u ovoj zemlji.”
Dođi, momče.
-Tko je ova žena? -Velika socijalistica.
A koja je njezina poruka za djecu?
Svaki siromašan dječak u svakom nerazvijenom selu
može postati premijer Indije.
U džungli, koja se najrjeđa životinja
okoti samo jednom u naraštaju?
Bijeli tigar.
To si ti. Bijeli tigar.
Potrudit ću se da dobiješ stipendiju u školi daleko odavde,
u našoj dičnoj prijestolnici, Delhiju.
Tata, znaš li kako se ovo zove?
Što?
„Ključna kost.”
A ovo su „ramena”.
A ovo „kralježnica”.
-A kako se ovo zove? -„Obrazi”.
-A ovo? -„Nos”.
A ovo?
U tami smo svi spavali zajedno,
isprepletenih nogu poput stonoge.
KAKO PLIVAJU KROKODILI?
ŽIVJELA VELIKA SOCIJALISTICA
Balrame!
Roda. Bio je zemljoposjednik koji je upravljao našim selom
i uzimao trećinu svega što bismo zaradili.
Toliko nam je uzimao da mu više nismo imali što dati.
Još smo se više bojali njegovog sina, Mungosa.
A moj im je otac uvijek nešto dugovao.
Nemoj da opet moram pitati!
Munna!
Uzmi knjigu i kredu, idemo.
Čajana? Ali ja moram u Delhi.
Tata nije platio gazdi.
Baka kaže da sad moraš raditi.
Kishane!
Što radiš ondje? Primi se posla!
Sad ih razbij sve do jednog.
Ne sviđa ti se?
Zamisli da je moja lubanja.
Dragi moj…
Jedi večeru.
Više nikad nisam vidio školu.
Jedi to.
Otac je uskoro obolio od tuberkuloze.
Političari nisu sagradili bolnicu u Laxmangarhu,
pa smo putovali dva dana do drugog sela.
Pronaći ću liječnika.
Liječnika nije bilo.
Izborna su me obećanja naučila
koliko je nepoželjno biti siromašan u slobodnoj demokraciji.
Božje je ime istina…
Čak i mrtav, odbijao je svoju sudbinu.
Odbijao je umrijeti, ponovno se roditi i opet umrijeti, a sve to nizašto.
U tom sam trenutku shvatio
koliko je u Indiji teško izboriti se za slobodu.
Poslije sam uvidio zašto.
Najbolja stvar proizašla iz ove zemlje
u njezinoj višetisućljetnoj povijesti jest kokošinjac.
Vide i njuše krv.
Znaju da su idući, ali ne opiru se.
Ne pokušavaju pobjeći.
Ovdje su sluge odgojene ponašati se na isti način.
Namještaj koji vozi vrijedi njegovu dvogodišnju plaću,
ali on će vjerno odnijeti novac gazdarici,
a da ne zaradi ni novčića.
Kao i ostale sluge.
Zašto? Jer su Indijci najpošteniji i najduhovniji ljudi?
Ne.
To je zato što ih je većina zatočena u kokošinjcu.
Odanost sluga toliko je snažna
da im možete dati ključ osamostaljenja u ruke,
ali oni će vam ga baciti natrag uz kletve.
Naučio sam prisluškivati klijente.
Čekao sam priliku.
Hoćete li čaja? Pristavi čaj!
Nešto od čega je moj brat odavno odustao.
Budi brz.
Gluh si? Primi se posla.
VELIKA SOCIJALISTICA
Znam da komunisti poput Vas ne vjeruju u Boga,
no vjerujete li u sudbinu?
Onda sam ga vidio prvi put, Rodinog najmlađeg sina, g. Ashoka.
Tek se doselio natrag iz Amerike, u Dhanbad,
gdje mu se obitelj obogatila na ugljenu.
Znao sam odmah da je to gazda za mene.
Načuo sam da g. Ashok treba drugog vozača.
Tek se vratio…
Ali ne znaš voziti!
Treba mi 300 rupija za satove vožnje i…
Ne! Oduvijek si bio drzak, poput oca.
Ostaješ ovdje s Kishanom.
Baka ga je oženila
i dala mu dva tjedna da okusi svoju ženu,
a sad je zarobljen ovdje. I ja bih bio.
Dobro, zaboravi.
Mislio sam, ako postanem vozač, kupila bi vodenih bivola
i postala glavna u selu.
Želiš postati vozač gazdama?
Bila bi najbogatija žena u selu.
Zakuni se u sve bogove u koje vjeruješ
da ćeš svaki mjesec svojoj baki slati sve do zadnjeg novčića.
-Kunem se. -Ne ceri se!
Uštipni se za ruku i zakuni!
Štipam se! Bako, samo pomisli…
Postat ćeš najbogatija u selu.
Ovaj će štap postati zlatan, a kad ga ovako zavrtiš,
sve će se selo sjatiti da te vidi.
Čekaj! Baka ti je skuhala omiljeno jelo!
Ti jedi masne bamije! Ja ću jesti u Dhanbadu!
Sad sam samo trebao naučiti voziti.
Pazi, jeb'o sestru svoju!
Ti si iz kaste slastičara.
Samo momak iz kaste ratnika može ukrotiti podivljalog konja.
Muslimani, Radžputi, Sikhi, njima agresija teče venama.
Zašto se ne vratiš slastičarstvu?
Nije dovoljno znati voziti. Moraš postati vozač.
Kad te netko želi prestići, reci…
Makni se, jeb'o sestru svoju!
Makni se, šupčino!
Cesta je džungla.
Dobar vozač mora rikati ako želi imati prednost!
Nije bilo tako teško otkriti gdje žive.
Samo sam još trebao ući.
-Da? -Namaste.
Što hoćeš?
Treba li vam vozač?
Imam četiri godine iskustva. Gazda je umro…
Briši. Već imamo vozača.
Imate dva auta, ali imate li dva vozača?
Koji ti je vrag? Odjebi, seronjo.
Gospodine, ovo je vaša kuća?
Ja sam iz vašeg sela. Iz Laxmangarha.
-Laxmangarh? -Da, gazda!
Sigurno nas bogovi paze!
Radio sam u čajani na glavnom raskrižju!
Donosio sam vam čaj u auto.
Pusti ga unutra.
-Ali… -Pusti ga unutra.
Pa to ste zaista vi!
Usjevi su uvenuli otkad ste otišli.
A molili smo se
da dobijete još sinova koji će upravljati selom.
Ustani.
Ljudi me se i dalje sjećaju?
Naravno.
Uvijek kažemo da nam je otišao otac.
Najbolji i najsvetiji gazda, kao Gandhi.
Kao Gandhi?
-Da. Mohandas Karamchand Gandhi. -Dobro.
Što hoćeš?
Uz vaše dopuštenje,
htio bih vam biti vozač. Ili vašem sinu.
-Musliman si? -Ne.
Redovito se kupam. Čist sam i nisam lijen.
-Bok, ja sam Ashok. -Ne radi to.
Treba ti vozač, iskušajmo ga.
-Da vidimo koliko zna. -Da.
Koji peh, Mungos.
-Dobro vozi. -Da.
-Iz koje si kaste? -Halwai.
To je viša ili niža kasta?
Nekoć, dok je Indija bila najbogatija nacija na svijetu
postojalo je 1000 kasta i sudbina.
Danas postoje samo dvije.
Ljudi s trbušinama i ljudi s trbuščićima.
I postoje samo dvije sudbine. Jedi ili će te pojesti.
Niža, gospodine.
-Sve su nam sluge iz viših. -Zašto je važno iz koje je?
-Piješ li? -Ne.
-U mojoj se kasti ne pije. -Što radiš?
Kradeš?
Halwai?
-Slastičar si? -Da.
Zato si tako sladak s nama?
-Kuhaš li? -Da. Odlično.
-Što? -Sve vrste slastica.
Gulab jamun, rasgulla ho gaya, ladoo, rasmalai, kaju barfi.
Što god poželite.
Vozač zna i kuhati. Samo u Indiji. Možeš li početi sutra?
Polako. Prvo ćemo mu provjeriti obitelj.
-Koliko tražiš? -Ne želim novac.
Vi ste mi poput oca i majke. Kako od roditelja tražiti novac?
Tisuću petsto mjesečno.
Ne, to je previše. Pola mi je dosta.
Budeš li više od dva mjeseca, popet će se na 2000.
-I vozit ćeš samo mene. -Da.
Ne trubi toliko.
Želiš se popeti na nas?
-Makni se! -Pazi kako voziš!
Zašto si to učinio?
Da nabavimo šibu?
-Nemoj više. -Treba nam šiba.
Kužim te, muljatoru. Još te nisu zaposlili, seljo!
Mungos je nazvao svog čovjeka u Laxmangarhu
jer su dva dana poslije, kad su me zaposlili,
znali sve o mojoj obitelji.
Ponos i slava naše nacije, indijska obitelj.
Svaki gazda mora uvijek znati gdje živi slugina obitelj
u slučaju da sluga želi nešto ukrasti i pobjeći.
U tom slučaju…
Pošteno. I ja bih tako postupio.
Ali ono što gazde poslije naprave obitelji sluge…
Tako funkcionira kokošinjac.
Tako su zarobljeni milijuni ljudi u Indiji.
Stoga, bez brige, Roda i sinovi mogu računati na moju odanost.
Ovo je soba.
Moja soba?
Dijeliš je sa mnom.
Pronaći ću ti neki madrac.
Nema potrebe.
Bit će mi ugodno i na podu. Bez brige.
Čak je i krov prvoklasan!
Izvoli. Ovo ćeš nositi cijelo vrijeme.
-Moje je? -Da.
-Hej, junače! -Da?
Nadam se da voliš tepihe.
Kad završiš s tim, operi sve prozore.
Jasno?
Ali ja sam vozač.
Ti si vozač „broj dva”.
Postoji li na svijetu veća mržnja od one drugog sluge
prema prvom?
Dok sam čistio, šepirio se okolo kao gazda.
Imao je sve hinduističke bogove i uvijek se molio,
kao da me želi optužiti da sam Naksalit, komunist, poput Vas.
Nisam dao da moli više od mene.
Zašto Ram Persad ne jede?
-I ovih mu dana smrdi iz usta. -Ušuti.
Nešto je skrivao,
a uspješan poduzetnik uvijek otkrije tajne svoje konkurencije.
Bravo. Čuo si to? Bilo je super.
Vozaču! Možeš li doći?
Moraš leći…
Uđi.
Htio sam te nešto pitati.
Možeš li se načas okrenuti?
-Da. -Ne!
Nisam to mislila. Samo stani ovdje.
Kao da su ti leđa…
Sad me sram priznati,
ali tada sam pomislio da je Pinky, žena g. Ashoka,
jedna od „onih žena”.
Oprosti, nisam se ni predstavila.
Bok, ja sam Pinky. Drago mi je.
Dosta je. Moram razgovarati s njim.
-U redu. -Moramo razgovarati.
Onda, oboje smo… Oprosti, kako se zoveš?
-Balram. -Balram, da.
Znaš li što je internet?
Ne, ali mogao bih do tržnice i kupiti ih koliko god želite.
U redu je. Hvala ti.
Imaš li Facebook?
Da, imam mnogo knjiga. Volim knjige.
Znam da znaš čitati. Jesi li ikad vidio računalo?
Da. Imamo ih mnogo u selu, s kozama.
-Kozama? -Da.
Onda su te koze prilično napredne.
Po izrazima lica znao sam da sam zeznuo.
Pinky, on ima dvije ili tri godine škole.
Zna čitati i pisati,
ali ne shvaća što je pročitao. Zaostao je.
Sad si seronja. Pa čuje te.
-Nisam seronja. -Ma daj.
Ne kužiš poentu.
Naš vozač predstavlja najveće neiskorišteno tržište
koje treba surfati, kupiti mobitel i uzdići se do srednje klase.
A ja mu mogu pomoći u tome.
Ti si nova Indija, Balrame.
Ja sam nova Indija.
Možeš ići.
Nije mi se svidjelo što je rekao.
„Zaostao.” Ali imao je pravo.
Kad dođete u Indiju, susrest ćete stotine milijuna takvih ljudi.
Otvorite nam lubanje i pogledajte unutra.
Naći ćete razne napola točne, napola oblikovane ideje,
koje jedna drugu poništavaju. I tako mi živimo i djelujemo.
Izvrsno. Malo više.
Kažem ti, tata, budućnost Indije leži u američkim tvrtkama.
Naša je budućnost Kina. Grade autoceste, trebaju ugljen.
Mi prodajemo ugljen.
Moramo biti raznolikiji. IT sektor cvjeta, internet…
Internet? Što je to?
Ugljen je stvaran. Opipljiv.
Naučio sam od Ashoka da je internet stvaran kao paukova mreža.
Da spaja sva živa bića putem…
-Znaš li zašto je to bilo? -Da.
Zašto?
-Zbog interneta. -Hej!
Previše pritišćeš. Smeta mu. Opusti.
Zašto udaraš sluge? U Americi te mogu tužiti.
Ali ovo nije Amerika.
Zato nas i poštuju. Ne zaboravi to.
Malo više.
OSVJEŽIVAČ 4300 RUPIJA
Prebroji. Da poslije ne bude sranja.
Smio sam sačuvati samo 200.
U redu.
Baka je svakog mjeseca slala Kishana po ostatak.
I nisu iz iste kaste. Ona je kršćanka.
-Oženio ju je? -Da.
To je normalno u Americi.
I njezini su se protivili, ali on se oglušio.
-Amerikanka je? -Ne, Indijka.
Rođena je ovdje. Odselila je kad joj je bilo 12 g.
Rekla mi je.
Razgovara s tobom?
Razgovara?
Sve živo mi govori!
Ja sam im vozač broj jedan!
Ozbiljno?
Smijem li i ja ući?
-Nije dopušteno. -Zašto?
Kako to misliš? Vidi li me Mukesh, prekorit će me!
-Čuvaj se! -I ti!
Kakva sam budala bio. Bio je Bajram.
Naravno da danju nije smio jesti i piti.
Vozač broj jedan bio je musliman, a Roda je mrzio muslimane.
Sve dok ima Sunca i Mjeseca, živjet će madamino ime!
Živjela naša madam!
Živio socijalizam!
Zamalo sam se srušio.
To je bila žena koju sam viđao
na milijunima plakata još od djetinjstva.
Velika socijalistica.
Bila je iz niže kaste, poput mene i ostalih iz tame.
Ali kao mudra poduzetnica
uzdigla se do premijerke.
Znala se suprotstaviti bogatašima i zato smo je voljeli.
Uzimate ugljen iz državnih rudnika
i ne plaćate poreze jer sam vam ja to omogućila.
Neupitno to cijenimo.
Dva milijuna rupija je malo previše. Zadovoljili bismo se…
Sinko! Dođi.
-Trebali ste nešto? -Mogu ja ići.
-Sinko! Dođi. -Dođi, jebem li ti!
Tvoji me bogati poslodavci žele zajebati.
-Što kažeš na to? -Marš!
Da te nisam čula, šupčino!
Ako ne želite platiti vladi, platite meni.
Dva i pol milijuna rupija.
Ozbiljna sam!
Inače se vratite u Laxmangarh odakle sam vas izvukla, seljačine!
Zašto da platimo toj nevažnoj kuji?
Idemo u Delhi platiti stranci u opoziciji.
Izgubit će iduće izbore.
Slažem se. Tata, želim ići u Delhi.
Ostani ovdje i izuči obiteljski posao. Mukesh i ja ćemo ići.
-Daj, tata. -Tata, ako smijem.
Niste je smjeli tako podcijeniti.
To se nije smjelo dogoditi. Čekaj.
Delhi je metropola, kao New York.
Reci joj da ona ovdje nema što govoriti.
Isuse. Ovdje sam. Meni reci.
Diplomirana sam kiropraktičarka.
To su papiri za zid spavaće sobe, kamo ona i pripada. Reci joj.
Znate što? Ne, znate što?
Ja i Ashok otići ćemo u Delhi, riješit ćemo vaš porezni problem
i poslati vam razglednicu. Može?
Odakle joj ta agresija?
-Nije marila za tradiciju. -Poznajem svog muža!
Kad je vozač broj jedan dobio zadatak da vozi moga gazdu u Delhi,
učinio sam nešto što vam radije ne bih kazao.
-Što to radiš? -Evo te!
Moram odvesti g. Ashoka u Delhi.
Pajero mora izgledati savršeno.
Griješiš. Ja ga vozim u Delhi.
Zbilja? Ideš posjetiti sve džamije?
Makni se.
Mislim da g. Mukesh ne bi dao
Muhamedu Muhamedu, ili kako se već zoveš,
povišicu od 3000 rupija.
Vozač sam im 20 godina.
G. Ashok mi je poput sina.
Vozio sam ga u školu kad je bio dječak.
Lijepo.
Ali samo Alah zna kakvim mu podlostima hraniš um!
Molim te, imam obitelj.
Svi je imamo.
Kakav jadan život
kad moraš kriti vjeru i ime samo kako bi bio sluga.
Htio sam mu otrčati i ispričati se.
„Ti ih vozi u Delhi.” Oprosti mi, brate.
Nikad ne znaš kad će ti zatrebati.
Idem u Delhi u autu s klimom!
-Ljubavi, vrata su mi… -Da.
-Moram piškiti. -Jadničak!
-Možeš li s prtljagom? -Da, gospođo.
Ondje imaš kolica, otiđi po njih.
Izvadi svu prtljagu i propisno parkiraj.
Da.
Predivno je.
Neke su stvari previše blještave i to bih promijenila.
-Spusti torbe. -Pogledaj balkon!
-Nebo! -Želiš vidjeti zvijezdu padalicu?
Odnesi prtljagu u sobe. Počisti sve.
Nakon što sam im skuhao večeru, odvezao sam auto u garažu.
Ondje su živjele sve sluge, uključujući vozače.
Važno je znati da su u Delhiju ceste glatke,
ljudi su loši, a policija je pokvarena.
Ovdje se pere odjeća gazda i vraća se gore.
Ovdje su zahodi. Ovaj telefon zvoni kad te gazda treba.
Ima i hram ako se želiš moliti.
A ovdje je naša jazbina užitka.
Kad imamo novca, ovdje kartamo.
Ovaj je vozač imao kožnu bolest zvanu vitiligo
zbog koje je izgledao kao klaun. Gadio mi se.
Ovdje je najzabavnije! Dođi!
Ne budeš li oprezan, komarci će te živog pojesti.
Prenose li malariju, bit ćeš tjednima bolestan k'o pas.
Ali ako prenosi denga groznicu…
Kunem ti se da se nećeš prestati tresti.
Sigurno ćeš umrijeti.
-Od komarca? -Zasigurno.
Ovo je tvoja soba.
Lijepo. S kime je dijelim?
-Planiraš dovesti obitelj? -Ne.
-Planiraš se ševiti? -Ne.
-Kako je tvoj piško? -Tko je ovaj peder?
Maknite se.
-Provjeri mu torbu. -Hoću.
-Hajde. -Pusti nas da pogledamo.
Uniforma mu je ljepša od tvoje.
-Po torbi se vidi da je beskoristan. -Seoski mišu…
Koliko ti plaćaju?
Dovoljno. Sretan sam.
Ti si dobar, odani pas, ha?
Odmaknuo sam se koliko sam mogao.
Ako ti gazda nešto poželi…
Imam sve.
Inozemna vina…
Loptice za golf. Cure.
Moj gazda to ne radi. Dobar je čovjek.
Dobar čovjek?
On je bogat čovjek!
-Sjedište Nacionalne stranke. Idemo. -Dobro jutro.
-Ne brini se. -U redu je.
Ozbiljno, ja ću.
Idućih sam dana vozio g. Ashoka, Mungosa i crvenu torbu
raznim vladinim službenicima.
Demokracija, nešto što vi, žuti,
unatoč kanalizaciji, pitkoj vodi i olimpijskim zlatima,
i dalje nemate.
Da sam vođa Indije, prvo bih sredio kanalizaciju…
NACIONALNA STRANKA
…potom demokraciju.
U predsjednikov dom. Brzo!
-Balrame, ja ću. -Gospodine.
KRALJEVSKA BANKA INDIJE
Idiote, to je bio naš izlaz!
Prestani to raditi.
Otpustimo ga i nađimo nekoga tko poznaje Delhi.
Tek smo stigli. Polako.
Kad si došao u New York, nisi mogao pronaći 42. ulicu.
Događa se.
Snaći ćeš se. Ne brini se.
Bio je to prvi put da me dodirnuo.
Oprostite.
-Hvala. -Čuvajte se. Zbogom.
Zašto je g. Ashok bio uznemiren?
Da sam ja bio kod predsjednika, vikao bih naglas:
„Balram je bio ovdje!”
Nastavi ih posjećivati dok me nema
i nemoj da ti iznude još novca.
Prolazimo kraj Mahatme Gandhija
nakon što smo potkupili ministra.
Najveća demokracija na svijetu. Kako da ne.
-Zvučiš kao svoja žena. -Ne spominji je.
Nadam se da zna da ostaješ u Indiji.
Samo malo.
Sve pomiješaj.
Dobar sluga mora znati svaki dio gazde. Od usta do anusa.
Gospodine.
Izvolite. Izbacio sam krumpire.
Mungos je od krumpira prdio.
Izvrsno pamćenje!
Svaki mu dan pokaži očitanje kilometara.
Hoću.
Da znamo da ne voziš bez dopuštenja
ili da unutra ne ševiš neku sluškinju.
Čemu se smiješ?
Policija je postavila kamere u oči svih kipova u Delhiju. Promatraju te.
-Jasno? -Da, gospodine.
Kad si sam, gasi klimu i glazbu.
-Koga briga za to. -Ostaviš li mu klimu…
Poševit će te u uho.
Zakasnit ćeš na vlak. Hajde.
Kad je otišao Mungos, g. Ashok bio je moj jedini gazda.
U Laxmangarhu bismo ga zvali „Janje”.
Vidimo se.
Stari, volim ovu pjesmu. Pojačaj.
Hajde. Nema mi brata, pojačaj.
Osjećao sam gazdin voćni parfem.
Sviđa ti se?
Da.
Nemoj nikome govoriti za ovo. Čak ni Pinky.
Neću.
Obećao sam da ću prestati.
Naravno, gospodine.
Sve između sluge i gazde ostaje tajna.
Ali ja ti nisam gazda! Nemoj to govoriti.
I ne zovi me „gospodine”.
-Zovem se Ashok. Zovi me Ashok. -Ashok.
Da, Ashok. Znam da nije baš neko ime, ali moram živjeti s njim.
-Zbilja imate dobro ime. -Misliš?
Sviđa ti se? Eto ti ga onda.
Trebali biste igrati za Indiju na Olimpijadi.
Nekad bih htio imati vaše ruke.
Šuti malo, molim te.
Udesno!
Balrame, zaklanjaš mi pogled. Sjedni.
Nikad nisam vidio nekoga tako sretnog u tami.
Ali janjetovim je venama još uvijek tekla gazdina krv.
Zbogom.
Ovo ti je super kad si usamljen ili iznerviran.
Ovdje imaš osvetu, silovanje, ubojstvo, seks. Ima svega.
Zbilja se možeš opustiti.
Možeš čak i drkati.
Crveni grudnjak, velike cice…
Sviđa ti se to, Seoski mišu?
Velike sise, veliko dupe!
Držiš ih kao manga i grickaš zubima.
-Cuclaš ih! -O čemu on?
Ali nemoj da ti se miško izgubi u mračnim pećinama!
Hoćeš da te preporučim?
Primijetio sam kako cure u gradu nemaju dlaka na nogama i ispod pazuha.
Što?
Ima li ti mama dlake ovdje? I ovdje?
Sve su žene u tvom selu dlakave?
Cijela obitelj visi poput majmuna.
Zašto spominjemo majke i sestre?
-Šalimo se. -Spominjem li ja vaše majke i sestre?
-Ma daj! -Vrati se.
U tom sam trenutku odlučio da više nikome u Delhiju
neću reći što mislim.
Krijete karte u šupcima.
Seoski mišu! Kamo si krenuo? Umrijeti?
-Pizdo! -Pederu.
Ima li koja jednokrevetna soba?
Ima jedna ondje.
Ali tko želi živjeti sam?
Pinky je htjela posjetiti ujaka g. Ashoka blizu Laxmangarha.
Vozio sam doma u Rodinom autu.
Tako je lijepo.
Mrzio sam je zbog ovog.
Da se sudarimo, ona bi bila kriva.
Sretan si što ćeš vidjeti baku?
-Da, veoma sretan. -Super.
Što si to sad uradio? Dodirnuo si oči rukom?
Prošli smo kraj nečeg svetog?
Da, gospodine.
Prošli smo pored svetog stabla, pa sam odao počast.
Gdje? Kojeg?
-Ondje. -Ono veliko.
Cijelo je ovo područje sveto.
Vidiš kako štuju prirodu? Tko to radi u New Yorku?
-Ljudi s vrtom u Brooklynu. -Da.
Opet si to učinio? Prošli smo još jedno?
Da. Vidite li onaj put?
-Da. -Da.
Kažu da je Budha hodao njime dok nije našao Stablo prosvjetljenja.
-Zbilja? -Da.
Oprostite, ali i vi biste morali učiniti isto.
-Inače ćete postati neplodni. -Ne.
-Moramo to učiniti. -Ne!
Kako ono? Lijevo, desno i potom glava. Hajde.
Izazvao sam pobožnost u njima za svako stablo, kamen i hram.
Vidite li ono brdo?
Njima sam bio jogi.
Lijevo, desno, glava.
-Lijevo, desno, glava. -Lijevo, desno, glava.
Ostavio sam ih u vili ujaka g. Ashoka.
Zvali smo ga „Bivol”.
Shvatio sam da se moram suočiti sa svojima.
Bok, kako ste?
Što ima, brate?
Sad se sjetio obitelji.
Ne šalješ novac kući otkad si u Delhiju.
Oprosti mi. Sad sam ovdje.
Moj je unuk odrasla osoba!
Ali prisiljava svoju baku da obavlja sav posao umjesto njega.
To je sudbina starice na ovome svijetu.
Htio sam ga povesti u Delhi i spasiti od ovog jada.
Jedi piletinu.
Sama sam je skuhala.
Odavno to nisi jeo.
G. Ashok je vegetarijanac.
U Americi je izgubio razum.
-Mislim da ću njegovim stopama. -Zar si brahman?
Jedi. Smršavio si.
Tijelo treba biti snažno za ženidbu.
-Čiju ženidbu? -Tvoju!
Našli smo ti ženu.
Oženit ćeš se do kraja godine.
Nisam još spreman za ženidbu.
Nisi spreman?
Samo ti pojedi piletinu.
Ne želim se ženiti.
Prestani misliti na sebe i počni misliti na obitelj.
Jedi.
-Nisi ti g. Ashok. -Nisi shvatila?
Silit ćeš me? Ne želim se ženiti.
Izluđuješ me.
Munna!
Kamo ćeš? Stani!
Što je bilo?
-Moraš nam slati novac. -Neću.
To je obiteljski novac!
Isisala ti je krv i ostavila samo ljusku.
I pustit će te da umreš, kao tatu.
Zašto ne jedem meso? Zašto Pinky nosi hlače?
Zašto nemamo djece? Nisu prestajali.
-Ne bismo se smjeli vratiti onamo. -Možda.
Svaka treća zgrada u Indiji sagradi se u Bangaloreu.
Znaš li zašto?
-Vanjska suradnja s Amerikom. -Diversifikacija?
Točno. Bravo, Balrame.
Mislim da ću nuditi financijske usluge.
Znam mnogo tvrtki s Wall Streeta.
Mogu vas odmah odvesti u Bangalore.
-Odmah? -Da.
-To je na drugoj strani zemlje. -U redu je. Ne moram spavati.
-Mogu voziti cijelu noć. -Ne, hvala ti.
Prvo moram osmisliti dobar poslovni plan.
I hoćete.
Hoću.
-Ashoky! -Da?
Da je on barem bio pravi poduzetnik. Da smo barem tog dana otišli u Bangalore,
sve bi ispalo drukčije.
Bogati su rođeni s prilikama koje mogu protratiti.
Ali siromašni?
Vraćamo li se doma ili želi ostati ovdje?
Morate razgovarati.
Ali ne razgovara o tome.
Mislim da je nejasan jer je neodlučan.
Balrame, što to radiš?
-Čaj s đumbirom? -Sa svojom rukom!
Što to radi?
Odvratno.
Uniforma ti je prljava i stalno smrdiš na paan.
Uzmi čaj i odlazi.
-Donesi novi. -U redu.
Nakon što opereš ruke.
Inače nije takav. Oprosti.
Sve su niže kaste iste.
-Vidimo se. -Dođi opet.
-Razgovaraj s Ashokom. -Bok.
-Balrame? -Da, gospođo?
Dođi.
-Dođi. -Zbilja mi je žao. Prestat ću.
-U redu je. Sjedni. -Prestat ću žvakati paan.
Nisam to htjela… Sjedni.
Mislim da nije u redu što radiš za nas.
Završi obrazovanje i zasnuj obitelj.
Ali vi ste moja obitelj.
-Nemoj tako. Nije istina. -Zbilja.
Ne smiješ vjerovati u to.
Znaš li što moji rade u Americi?
Vode neku malu trafiku u Jackson Heightsu
i prodaju pivo, paan i porniće.
Domaću sam zadaću pisala u podrumu.
Jedne su večeri u mamu uperili pištolj,
ali ona je svejedno završila svoju smjenu.
Izvukla sam se. Što bi ti htio raditi?
-Želim služiti vama i g. Ashoku. -Ne.
-Prestani s tim. -Zbilja.
Ne govori to! Zato je ovaj sustav kasta totalno sranje.
Mukesh je zbog toga htio zabraniti Ashoku da me oženi.
Jebeš ga.
I jebeš kaste.
-Ovo je pasta za zube? -Da, odlična. Izbijelit će ti zube.
-Gdje ću naći nešto za svrbež? -U ljekarni.
Petsto!
-Ove su za ured? -Da.
Te su 200. Ove su koža, bolja kvaliteta.
Rasprodaja, 100 rupija!
-Koliko? -Samo 100 rupija!
Odaberi bilo koju.
I 250 za hlače. Kvalitetne, dizajnerske.
Zašto mi otac nikad nije rekao da ne češem jaja?
Zašto me nije naučio da perem zube?
Zašto me odgojio poput životinje?
Kad bismo barem mogli ovako lako ispljunuti svoju prošlost.
Da me pitate kako su događaji međusobno povezani
ili kako jedan povod osnažuje ili oslabljuje drugi,
rekao bih Vam da ne razumijem te stvari.
Upozoravam Vas da moja priča odavde postaje sve mračnija.
BALRAM HALWAI TRAŽI SE ZBOG UBOJSTVA
Nešto će skočiti na mene?
Bože mili!
Sretan rođendan, gospođo. Želim vam sve najbolje.
-Kako izgleda? -Predivno.
-Uđite, g. Maharadža. -Uđi.
Seoski mišu!
Nemoj stajati ondje sam. Dođi s nama.
Kad si sam, svašta ti pada na pamet.
Pogledajte ga! Odjeven kao engleski maharadža!
Valjda nisi pišao u hlače.
Dajte mu pelenu.
-Seronjo! -Podmazat ću te ja…
Kakva ti je soba?
Ima li žohara?
-U redu je… -Zaspao je.
-Balrame! -Nemoj ga probuditi! Spava.
Kako ćemo doma?
Daj, ja ću. Polako. Balrame.
Balrame!
Mislim da se usrao.
Oprosti mi.
-Oprosti. Dobro si? -Sranje.
-Dobro si? -Dobro si?
-Bože, oprosti mi. -Nemoj plakati.
Zadrijemao sam.
-Oprostite. -U redu.
Pinky, stani. Nismo sami.
Što? Pa to je samo Balram.
Da, ali… Ne!
Nije važno. Daj, čovječe.
Toliko si pijana.
Nisam dovoljno. Želim natrag u New York.
-Nemoj opet s tim. -„Opet?”
Kako to misliš? Nikad nećeš o tome razgovarati.
Rekli smo da dolazimo ovamo na šest mjeseci.
Ne želiš razgovarati o tome jer si odlučio ostati.
Pokušavam pomoći obitelji.
Moramo li o njima?
Pred njima kao da ne postojiš, znaš li to?
Kao da…
Kao obrano mlijeko.
Nitko ga ne voli.
Možemo u bar.
Čekaj.
Bok, srce!
Uzmite. Samo 100 rupija.
Veoma sam gladna.
Mogu li vidjeti?
Da.
Molim vas. Uzmite tri za 200.
-Gladna sam. -Ne diraj auto.
Prekini. Ne budi bezobrazan.
-Gospodine? -Balrame!
Izvoli. Dobra curica. Bok.
Tako je slatka.
-Znaš što? Balrame? -Da?
-Izađi. Ne možeš tako s djetetom. -Što to radiš?
-Izlazi. -Ne, moram voziti.
-Izlazi. -Gospodine?
-Ona je šefica. -Balrame.
Ovo je za tebe.
Ostavljam te ovdje s Budhom.
-Zeleno je, požuri se. -Ne treba mi nitko.
-G. Ashok! -Bok!
Što je sluga bez gospodara?
-To je bilo ludo! -Jebeno ludo!
-Gospođo, dajte da… -Ja ću voziti.
Balrame, nećeš voziti. Dođi.
Mislio si da ćemo te ostaviti? Ljut si?
Ne, vi ste mi poput roditelja.
-Ne mogu biti ljut na vas. -Sjedni.
-Nisam ti otac. Ne govori to. -Gospodine.
Prestani me tako zvati! Svi se poznajemo!
-Ulazi! Rođendan joj je! -Da.
Zašto ovaj vozi tako sporo?
Da sad prijeđem na tekilu?
Sretan rođendan ti
Nisam dijete.
Sretan rođendan ti
Voliš dramatizirati.
Sretan rođendan, draga Pinky
Ma ti si drama.
Sretan rođendan…
-Moramo otići. -Moramo ga odvesti u bolnicu.
Gđa Pinky će biti u nevolji.
-Zvat ću policiju. -Ne! Mislite na nju.
-Dijete. Pregazila sam dijete. -Ostani u autu.
-U auto. -Udarila sam dijete.
-Ostani u autu. -Zovi hitnu.
-Ja ću. -Živo je?
Slušaj me.
Ne odemo li odmah, ona je u nevolji.
Netko će nas vidjeti.
Molim vas, uđite.
-Moramo zvati policiju. -Smiri se!
-Moramo zvati… -Smiri se!
-Ubila sam dijete! -Molim te!
-Pusti me! -Molim te, smiri se.
-Moramo se vratiti. -Ne.
-Moramo se vratiti. Molim te. -Ne, dušo.
O, Bože!
Molim te, Balrame. Moramo vidjeti je li živo.
Odvedi ga u bolnicu.
Što sam to napravila?
Što je to?
Komad odjeće.
Što je radio na ulici u 2 ujutro?
Točno.
Nismo mi krivi. Samo je skočio pred nas. Glupan.
Ne zovi ga tako.
Oprostite.
Bože.
-Što ću sad? -Ništa.
Znate kakvi su to ljudi. Ponekad imaju po 10, 20 djece.
Čak im se ni imena ne sjećaju.
-Nikome neće nedostajati. -Da, ali…
-Što ako netko prijavi? -Tko?
Ulica je bila prazna…
A roditelji, čak i ako su u Delhiju,
takve ljude policija uopće ne pušta u postaju.
-Nisam je smio poslušati. -Smirite se.
Ne brinite, ja sam ovdje. Pobrinut ću se za ovo.
Odspavajte. Imali ste naporan dan.
Imao sam širok i zadovoljan osmijeh
koji sluga dobije kad obavi dužnost prema gospodaru
čak i u najtežim trenucima.
Hej. Namaste.
Balrame, uđi.
Namaste.
-Pozdrav! -Uđi.
-Sjedni. -Sjedni gore.
Na kauč. Da ti bude udobno.
-Sad si kao član obitelji. -Nahi, gospodine.
Dođi, sjedni.
-Sve je u redu? -Sjajno, gospodine.
Jesi li razgovarao s nekime o onome sinoć?
Ne, gospodine. Oprao sam auto i otišao u krevet.
-Dobro. -Da, gospodine.
Važno je da nikome ništa ne kažeš.
Da, gospodine.
-Želiš li malo paana? -Ne, gospodine. Ne jedem ga.
-Daj, još ga jedeš. -Ne, stvarno. Ashok, recite im.
-Znam da jedeš paan. -Ma dajte.
Otvori to.
-Dobar je? -Izvrstan!
Suca smo riješili.
Ako vaš čovjek napravi što treba, nemate brige.
Naravno da hoće.
-Točno? -Da.
-Znaš li čitati? -Naravno da zna.
-Pročitaj nam. -Da.
Palo mi je malo paana.
„Poštovani…
Ja, Balram Halwai, dajem ovu izjavu slobodnom voljom.
U noći 3. studenog vozio sam auto
koji je udario neidentificiranu osobu, osobe ili stvari.”
Ne shvaćam.
Poslije ćemo ti objasniti. Nastavi čitati.
„Uspaničario sam se, nisam pružio pomoć ozlijeđenoj osobi
i pobjegao sam.
Bio sam sam i jedini sam odgovoran.”
Već smo rekli tvojoj obitelji.
Tvojoj baki… Kako se zove?
Balrame?
Kako se zove?
-Kusum. -Da, Kusum.
Odvezao sam se u Laxmangarh i sve joj objasnio.
Upoznao sam ti brata. Ondje ti je bila cijela obitelj.
Veoma se ponosi tobom zbog ovoga
i pristala je biti svjedokinjom tvog priznanja.
Vidiš? Ovo je njezin otisak prsta.
-Samo potpiši gore. -Ako ne zna pisati, neka ostavi otisak.
Zna pisati. Ne smatraj ga budalom!
Tiho.
-Ovo nije u redu. -Balrame, potpiši.
Onda ti i Pinky idite na policiju i recite im što se zbilo.
Razumiješ li zakon, ti ovo riješi. U protivnom, šuti!
Hajde, Balrame.
Samo potpiši. Ovdje.
Nisi li ti moj mlađi brat?
Jesam, gazda.
Jedemo i družimo se zajedno.
Tata je ovdje, ja sam ovdje. Brat Ashok je ovdje.
-Imaš li se čega bojati? -Ne.
Hajde.
Izađi. Zvat ćemo te.
-U redu? Hajde. -Hajde.
U redu.
Nema potrebe.
Kad se sjetim toga, toliko se naljutim
da bih mogao prerezati vrat nekome bogatašu.
Nijednom nisam pomislio da imam izbora.
Nijednom nisam pomislio reći sucu istinu ili pobjeći.
Daj mi viski.
Bio sam zarobljen u kokošinjcu.
Ne mislite da postoji kviz s nagradom od milijun rupija
koja bi me izbavila iz njega.
Najveća svjetska demokracija.
Za milijune ljudi poput mene,
samo je jedan način za bijeg.
Morao sam prihvatiti odluku ove obitelji.
Ne samo ja, nego i moja obitelj.
A to može prihvatiti samo nakaza, izrod.
Netko kao bijeli tigar.
Tu si!
Gazda te neprestano zove.
I sinoć te ovdje tražio.
Bolestan si?
Tifus?
Denga? Malarija?
Izgledaš kao da si u gadnoj nevolji.
Evo kretena.
Koliko te puta moram zvati?
Što buljiš? Donesi bocu ulja, idiote nesposobni.
Utakmica djeluje namješteno.
Da, satrali su ih.
Vratili ste se?
Sjednite.
Tko pobjeđuje?
Pogledaj sam.
-Gubimo. -Balram.
Da.
Balrame?
Rekli su ti?
Niste mu rekli?
Ja ću.
Balrame.
Znaju nekog u policiji.
Nitko nije prijavio da je vidio što sam učinila, pa te više ne trebaju.
Hajde, dosta cmizdrenja. Nastavi me masirati!
Zašto ste ga udarili?
Lijenčina je!
Zašto ste ga tako udarili?
-Pinky, smiri se. -Kako može to napraviti?
Ne govori mi da se smirim. Tebe nije briga.
-Sviđa ti se? -Pinky, pusti ga!
Nakon svega što radi?
-Makni se od mene! -U redu je.
Ovo je u redu?
Ovo sranje?
Dosta mi je.
Dosta mi je svega.
Traži žrtvinu obitelj i želi im platiti.
-Zar smo ubojice? -Neće to učiniti.
Daj šuti.
Poludjela je. Obuzdaj je!
Čuvam tvoje priznanje.
Hej.
-Imaš li hrane? -Makni se.
-Nisam danima jela. -Nemam ništa, šetaj.
Imaš li barem rupiju, molim te, daj mi.
-Šetaj. -Kamo?
Rekao sam ti da odeš! Jesi li luda?
Hoćeš li ovo? Da ti dam odjeću?
Da se skinem gol?
-Daj mi nešto za jelo… -Ova me žena izluđuje!
Daj mi nešto za jelo…
Zaradio sam 36 rupija u šest mjeseci. Da ti sve dam?
Što ću onda ja jesti?
Daj mi nešto hrane.
Poludjela je! Maknite je odavde.
Uhitite je, vi ste policija.
Balrame.
Moraš me odvesti.
Godinama si tražio ključ, ali vrata su stalno bila otvorena.
Rekli ste nešto?
Let?
-Kakav let? -Zbilja ne znam koji.
-Zašto me nisi probudio? -Ja…
-Zašto mi nisi rekao? -Poslušao sam je.
Zašto si to učinio meni iza leđa?
-Zašto? -Nisam ja kriv.
Nego tko? Ti si moj vozač!
Nikad nisam čuo da žena ostavlja muža.
-Nije me ostavila. -Ne udarajte me.
-Nije me ostavila. -Nemojte.
Nikad me ne bi ostavila, smrade.
-Moj ovrat… -Gdje je?
-Ostavite moj… -Gdje je…
Ostavite mi ovratnik!
Da su te bar strpali u zatvor.
Čekao sam dva dana da me gazda nazove.
Vratio se u Ameriku i nije mi rekao?
Dobro ste?
Zašto i ti nisi otišao?
Nije dobro da se ovako izgladnjujete.
Da vam…
Sve je ona kriva.
Jebena kuja.
Da naručim pizzu?
Bolje ste?
Morate vjerovati u Boga.
Moja baka kaže, ako vjerujete u Boga, dobre će se stvari dogoditi.
Zašto si tako dobar prema meni?
To mi je dužnost.
Napravio sam vam sok od limete.
Odmah ćete se osjećati bolje.
G. Ashok?
Preziremo li svoje gazde iza fasade ljubavi,
ili ih volimo iza fasade prezira?
Gdje je Pinky?
Treba vam sna.
Nemoj otići.
Ovdje sam.
„Zašto si tako dobar prema meni?”
Kako Pinky više nije bilo, bila mi je dužnost biti mu poput žene.
Nisam mu dao da pije i udobrovoljavao sam ga.
Kad probate ovu hranu, nikad je nećete zaboraviti.
Genijalno je.
Odsad jedem samo tvoju hranu.
A ja želim jesti samo tvoju hranu.
Poznaješ pravu Indiju bolje od mene.
Moja me mama…
pogurala na studij u Ameriku.
Pinky ju je jako voljela.
Pinky mi je rekla da ste vi veliki čovjek
koji će učiniti velike stvari u Indiji.
-Kad je to rekla? -Onog jutra kad je otišla.
Plakala je cijelim putem do zračne luke.
I da nećete dopustiti Mukeshu da vam naređuje.
Te da vjeruje u vas.
Vratit će vam se.
Da.
Hoće. Osjećam to.
I ja.
Kako si?
Idi po auto.
Rastava?
To je rekla?
-Ja ću to riješiti. -Sretan si što je otišla.
Nije istina. Želim da si sretan.
-Moram razgovarati s njom. -Stani.
-Moram je nazvati… -Ne možeš je zvati ovakav.
Prestani moljakati. Zažalit ćeš.
Jedino žalim što sam je one noći pustio da vozi.
-Nisi ti kriv. Znaš to. -Ja sam kriv.
Ostat ću s tobom koliko treba.
Naručit ću ti pizzu koju voliš, s makaronima.
Oprosti mi, brate. Bez tebe bih…
Pogledajte što sam vam donio.
Tople bamije.
-Sad ne želim jesti. -Kakve smo neku večer jeli.
Hrskava je, pogledajte.
Ma puca mi.
Nemojte tako. Probajte.
Nisam gladan!
Odlazi.
Neće to sad jesti. Ne uvlači mu se.
Nosi to, jeb'o sestru!
Možeš li me malo ostaviti na miru?
Dok te g. Ashok ne pozove, ne dosađuj kao muha!
Da, gospodine.
Želja da budem sluga duboko je ukorijenjena u mene,
u moju krv, u moju lubanju.
Čudan iznos, 9300 rupija,
skoro moja tromjesečna plaća.
Možda je ona počela s 10 000 pa smanjila za 700?
Ne.
Bogati tako ne razmišljaju.
Zar nisi još ništa naučio?
Ako je mislila da duguje 10 000, dugovala ti je deset puta više.
Deset. Ne! Sto puta više.
Natjerali su me da potpišem izjavu, a zauzvrat nisam tražio ništa.
Zašto nisam pitao? Nisam ni pomislio pitati.
Jesi li se ikad zapitao što će biti s tobom u budućnosti?
Oči.
Dok god imaš oči, radit ćeš.
Ali kad navršiš 50-55 godina, izbacit će te.
A potom?
Ako si uštedio, možeš kupiti neku baraku.
Ali ako si pametan kao ja, pa dodatno zarađuješ, onda više.
To je u najboljem slučaju.
Zamisli da te šef otpusti bez razloga.
Ili da doživiš nesreću!
Bio bi mrtav!
Ili beskućnik.
Hej, Seoski mišu…
Sve u redu?
Sve pet.
Nerado ti to govorim, ali svi vozači pričaju o tebi.
Da sjediš sam u gazdinom autu…
i razgovaraš sam sa sobom.
Je li to istina?
Neće mi on govoriti…
da mi je suđena straćara u slamu.
Idućih sam tjedana naučio kako vozači varaju gazde.
Prvo, prikazujte mu lažne račune
za nepotrebne kvarove.
Hvala.
Drugo, prodajte benzin drugim vozačima.
S vremenom možete primati putnike na stajalištima za taksije.
Delhi ih ima mnogo.
Polako ćete ih sve zapamtiti.
Kad sam vidio tu gotovinu, nisam osjećao krivnju.
Osjećao sam bijes.
U Indiji postoje samo dvije kaste.
Napokon mi je rastao trbuh.
G. Ashok, jebem vam mater.
Pokušavam voziti, ne mogu ovako.
Uzmite ovo!
Vi ste jebeni eunuh!
Znam što si radio.
Nemojte se ljutiti.
Bio si u hramu i molio se za moje zdravlje.
Da, gospodine.
Bio sam veoma zabrinut za vas.
Ostavio sam 101 rupiju kao milodar.
Uđi. Sjedni sa mnom.
Dođi.
Zbilja ovdje živiš?
Toliko je vlažno i smrdi…
Meni je kao u Taj Mahalu.
-Taj Mahal… -Da.
To je grobnica. A ti ne živiš u Taj Mahalu.
U redu.
Nikad nisam živio život kakav sam htio.
-A što ste htjeli? -Baviti se glazbom.
Ili je producirati.
Tolike sam godine živio u Americi i pokušavao biti poput njih.
-Ali ja sam u srcu ipak Indijac. -Naravno.
Mi smo jebeni Indijci.
Želim u Bangalore, mijenjati budućnost ove zemlje.
To je ono što želim.
Možete što god hoćete, gospodine.
-Vi ste kvalitetna osoba. -Ja?
Genijalno!
Izvrsno! Baš zabavno!
Hvala ti.
Nisam znao da tako pjevate.
-Trudim se. -Zbilja je izvrsno.
I ja pomalo pjevam.
-Zbilja? -Da.
Pjevaj mi onda.
U redu. Hoću malo.
Baka me naučila.
Hajde.
O, Morari, što se može o tebi reći?
O tebi reći…
O, Morari, što se može o tebi reći?
O tebi reći…
U ovom tvom svijetu Ja živjeti ne želim
Ne želim!
U ovom tvom svijetu, ja živjeti…
Ne želim!
Jebote, trebali bismo osnovati bend.
Ti i ja? Rasturili bismo.
Vjerujem.
Da bar živim jednostavno poput tebe.
Moj dragi Balramić.
Tako si sladak.
Stigli ste u slavnu prijestolnicu.
KINESKI PREMIJER
Možda možemo na piće kad posjetite Bangalore.
Ne bih si mogao priuštiti ni jedan Johnnie Walker
novcem koji sam ukrao od bivšeg gazde
ili unajmiti sobu u hotelu novcem koji mi je dala gđa Pinky.
Ljudi rođeni u svjetlu, kao moj gazda, imaju izbor biti dobri.
Oni rođeni u kokošinjcu, kao ja, mi nemamo taj izbor.
Kao nejaka oporba Velika socijalistica nada se potpori ruralne Indije.
Stranka joj je u rasulu.
Ova će vlada ovaj put pobijediti. Samo im moramo plaćati do izbora.
Ne mogu to više.
Sve će se promijeniti, a onda radi što hoćeš.
-Teško je. -Koji je to kurac bio?
Tko ti je rekao da to radiš?
Zašto si mu dao novac?
Ugasi radio, šupčino!
Ovaj smrad misli da dijeli milostinju.
-Zašto je to napravio? -To je novac tvog oca?
-Što si umislio? -Ispričavam se. Neće se ponoviti.
Pazite što govorite u blizini vozača. Naučili smo čitati s usana.
Bio sam siguran da je Mungos izustio moje ime,
a potom i riječ koju sluge ne žele čuti,
„zamjena”.
-Do zgrade vlade. -Da.
Moj telefon.
Stavi to u auto.
Bila je to dvogodišnja ili trogodišnja plaća.
Ali ja sam vrijedio više.
Idućih mi je dana bilo teško ne gledati u crvenu torbu.
Grad je znao da me nešto izjeda,
a izjedala me i ona.
Tata?
Čak i da to ukradeš, to ne bi bila krađa.
G. Ashok podmićuje političare da ne bi plaćao poreze.
Koga onda potkrada?
Obične ljude u ovoj zemlji.
Mene.
I tebe.
Idemo.
Balrame, idemo.
Trajat će nekoliko sati.
Kamo bih krenuo da dođem ovamo s crvenom torbom?
Golubovi. Psi. Postaja.
Oni su osjećali.
Pijetao pokušava pobjeći iz kokošinjca.
Što bi g. Ashok učinio mojoj obitelji?
-Gospodine? -Da?
Ima nešto…
Nešto vam želim reći.
Izvoli.
Želim vam zgnječiti lubanju i ukrasti novac.
Znam što misliš.
Nedostaje ti dom, zar ne?
Da.
Isplaniraj odlazak.
I…
Ne brini za troškove. Izvoli.
-Može? Laku noć. -U redu.
Dao mi je samo za jednosmjernu kartu.
Usprkos očekivanjima…
ŽIVJELA VELIKA SOCIJALISTICA
…i uz ruralne glasove,
Velika socijalistica pobijedila je većinom glasova
uz slogan: „Nemamo pitke vode,
a što su nam dali bogati političari u Delhiju?
Mobitele.
Može li siromah piti telefon kad je žedan?”
Pogrešan put.
Ugasi to sranje!
Ne čujem te. Ponovi.
Čujem. Maknite se!
Sva su idiotska sela glasala za nju.
Što ćemo sad?
Vozi, smrade! Zašto si išao ovuda?
Živio socijalizam!
Otac šalje čestitke. Sretni smo zbog vaše pobjede.
Lijepo od vas.
Htjeli bismo iskazati poštovanje i donirati
milijun rupija vašoj stranci.
Toliko si platio i oporbenoj stranci, pizdo?
Želimo četiri milijuna rupija. Ponedjeljak uvečer, Sheraton.
Jasno?
Krenuo sam iz sela busom pa vlakom…
Raspitivao sam se za tebe i našao te.
Baka je rekla da ćeš me paziti i pomoći mi da postanem vozač.
-Tko si ti? -Dharam.
Četvrti sin ujne Lattu.
-Što imaš u ruci? -Pismo.
Pismo? Pokaži mi ga.
Dragi moj unuče, prošlo je sedam mjeseci i dva dana
otkad si poslao novac.
Grad ti je iskvario dušu.
Život je ovdje postao težak. Bog Indra je nesretan.
Moraš nam opet poslati novac.
Ugovorila sam ti vjenčanje.
Ne dođeš li ovamo, djevojku ćemo ti poslati busom.
Odbiješ li,
napisat ćemo pismo i poslati ga tvom gazdi.
Zbilja me želi oženiti?
Da, ujače.
Okreni se, opet ću te udariti.
Okreni se!
Iduće jutro g. Ashok učinio je nešto što nije nikad prije.
Tko je ovo?
Dao mi je slobodan dan.
Tvoj nećak?
Da. Moja obitelj.
No dotad sam već dobro znao da bogati ne daju ništa besplatno.
Pronašao mi je zamjenu.
Onda smo vidjeli stvorenje koje se rađa samo jednom u naraštaju,
bijelog tigra.
Iqbal, veliki muslimanski pjesnik, s pravom je napisao:
„Onog trenutka kad prepoznaš što je lijepo u životu,
prestaješ biti rob.”
Nadao sam se da će idućeg jutra kad se ne pojavim,
znati da mora pobjeći.
Sheraton?
Da.
Zvala je Pinky.
Želi znati hoću li se vratiti u New York.
Hoćete li?
Da se pretvaram da sam netko drugi? Ipak je ovo moja zemlja.
Znate li za priču o podlom brahmanu koji želi prevariti Budhu?
Brahman pita:
„Gospodaru, smatrate li se čovjekom ili Bogom?”
Budha se nasmijao i rekao: „Nijednim.
Ja sam samo onaj koji se probudio dok vi ostali spavate.”
Zašto si stao?
Nešto ne valja s kotačem.
Odmah se vraćam. Idem provjeriti.
U redu.
-Što je bilo? -Nešto ne valja s kotačem.
U redu.
Moramo pozvati pomoć.
-Što? -Moramo pozvati pomoć!
Tko će doći ovamo?
Izađite, zajedno ćemo ga popraviti.
Ne, kiši. Pozovimo pomoć.
Što ćemo, gospodine? Zakasnit ćete inače.
Ako izađete, bit ćemo brzi.
U redu.
-Pazite na bocu. -Da.
Maknut ću je.
-Ovaj? -Da.
-Meni se čini u redu. -Ne.
Trebali ste odavno pronaći zamjenu!
Nisam političar.
Oni su izuzetni ljudi koji mogu ubiti i nastaviti dalje.
Ja to ne mogu. Nisam izašao iz ove sobe četiri tjedna dok se nisam smirio.
Posljednja faza moje priče o uspjehu
bila je da od društvenog poduzetnika postanem poslovni.
A to nije bilo lako.
No imao sam prednost.
Bio sam u Bangaloreu, a g. Ashok mi je otkrio budućnost.
Vanjska suradnja.
Kad sam vidio svu tu silu vozača
koji ulaze i izlaze iz američkih pozivnih centara,
znao sam gdje mi je mjesto.
Ali kako ću se riješiti konkurencije?
Zapitao sam se što bi učinio g. Ashok.
Gospodine!
Namaste.
Samo sam vam htio zahvaliti.
Na čemu?
Svemu dobrom što ćete za me učiniti.
Ne brinite se. Nije bilo sve, ali bilo je dovoljno.
Znate li zašto me nikad nisu našli?
Jer moje lice nalikuje na pola muškaraca u Indiji.
TRAŽI SE
Policija je uhitila sve vozače taksija kojima je istekla dozvola.
Poduzetnici stvaraju prilike.
Tako sam započeo svoj startup.
Taksi-služba Bijeli tigar.
Imam 30 vozača koji rade u smjenama s 26 vozila,
sva s klimom za ljetne mjesece.
Uz ušteđevinu u banci
vrijedim 15 puta više od iznosa koji sam posudio od g. Ashoka.
Vaša ekscelencijo, posjetite moju stranicu.
Ako Vam se sviđa to što vidite, kliknite na…
JAVITE SE ASHOKU SHARMI! TAKSI-SLUŽBA
Da, Ashok.
Tako se sad zovem.
I ne ponašam se prema njima kao prema slugama.
Briga me za njihovu vjeroispovijest, a i ne smatram ih obitelji.
Oni su moji zaposlenici.
Potpisujemo zajednički ugovor.
Postoji li problem, ne svaljujem krivnju na vozače.
Ne može li u bolnicu?
To je brat mrtvog dječaka.
A vaš je vozač ondje.
Namaskar, zovem se Ashok Sharma.
Ja sam vlasnik ovog vozila. Krv je na mojim rukama, ne na vozačevim.
Ovo je užasna tragedija, ali kasno je…
Postupam drukčije od svojih gazda.
Sad živim u svjetlu.
Izražavam svoju iskrenu sućut.
Ovdje je 40 000 rupija.
Ne dajem vam ih zato što moram, nego zato što želim.
Shvaćate li?
Želim pomoći vašem drugom sinu.
Može doći raditi kao vozač i brinut ću se za njega.
Često mislim na bivšeg gazdu
i nedostaje mi.
Nije zaslužio takvu sudbinu.
Trebao sam prerezati Mungosu vrat.
UBIJENA 17-ČLANA OBITELJ
Nikad neću znati što je bilo s mojom obitelji.
Mogu se samo pitati.
Za siromašne postoje samo dva načina za uspjeh,
kriminal ili politika.
Tako je i u Vašoj zemlji?
Misliš li na mamu i tatu?
Daj mi još jednu čašu mlijeka.
I zdjelicu sladoleda.
Sladoled samo nedjeljom.
Ne. Želim ga danas.
Pametan dječak.
-Ovaj auto? -Gospodine.
Vaša ekscelencijo, ja sam Vam napisao e-mail.
Bijeli tigar, Ashok Sharma. Kako ste?
Dobri poduzetnici uvijek misle na sutra.
Nekretnine. Uz sve američke tvrtke koje dolaze u Bangalore
bijelcima će trebati stanovi.
Hvala Vam.
Uživajte u Indiji.
Bijelci pomalo ispadaju iz igre. Propast će do kraja našeg životnog vijeka.
Ovo je stoljeće smeđeg i žutog čovjeka,
a Bog neka spasi ostale.
Čak i ako me uhvate,
neću nikad reći da sam pogriješio.
Vrijedilo je osjetiti
samo na dan, samo na sat, samo na minutu,
kako je to kad nisi sluga.
Što biva u tipičnom indijskom filmu o ubojstvu?
Siromah ubije bogataša i potom ima noćne more
u kojima ga mrtvac slijedi i uzvikuje: „Ubojico! Srami se!”
Ne biva uvijek tako.
Prava je noćna mora kad pomisliš da to nisi učinio,
da nisi ubio gazdu, da si se predomislio
i da si i dalje sluga drugom čovjeku.
No tad se probudiš,
znojenje prestaje, srce usporava.
Noćna je mora gotova.
Učinio si to. Ubio si gazdu.
Zamijenio sam mjesta.
Uspio sam. Pobjegao sam iz kokošinjca.
TEMELJENO NA KNJIZI ARAVINDA ADIGE „BIJELI TIGAR”
Prijevod titlova: F. D. Falak