‎NETFLIX PREZINTĂ
‎- Să trec pe tequila? Sunt… ‎- De ce nu?
‎- Cântă-mi ceva, maharajahule! ‎- Cântă!
‎De ce e pe partea asta a drumului? ‎Ce se întâmplă? Ce?
‎- De ce conduce așa? ‎- Să conduc eu acum, dnă?
‎- Ești îngrijorat, maharajahule? ‎- Nu.
‎Ba ești.
‎Doamnă, vaca!
‎Vaca n-o să se clintească.
‎Sfântă vacă, ‎so jao!
‎Cea mai tare zi de naștere! ‎Nu reușeam dacă…
‎Mulți ani trăiască…
‎Doamne!
‎Mulți ani trăiască
‎Ești așa…
‎Pinky să trăiască
‎La mulți ani…
‎Scuze, nu așa se începe o poveste.
‎La urma urmelor, sunt indian
‎și, după un vechi obicei sacru ‎al poporului meu,
‎începi povestea ‎rugându-te la o forță superioară.
‎Ar trebui să încep prin a săruta ‎picioarele unui zeu, dar ale căruia?
‎Musulmanii au unul. Creștinii au trei.
‎Și noi, hindușii, avem 36 de milioane.
‎Adică, în total, 36 de milioane
‎și patru picioare divine ‎din care pot alege.
‎Unii cred ‎că niciunul dintre acești zei nu există,
‎dar, în țara mea, ‎e avantajos să joci în ambele tabere.
‎Antreprenorul indian trebuie să fie ‎moral și imoral, zeflemitor și credincios,
‎viclean și sincer, toate în același timp.
‎Wen Jiabao, prim-ministrul Chinei,
‎vine luna aceasta în India, ‎la întâlnirea cu antreprenorii indieni.
‎Acesta speră să afle ‎despre economia indiană prosperă.
‎Lumea e cu ochii pe cele două superputeri ‎care se întâlnesc.
‎Jiabao este așteptat…
‎Dle Jiabao, Excelență.
‎Auzind că veniți ‎să vă întâlniți cu antreprenorii indieni,
‎știam că trebuie să vă scriu.
‎Către biroul Excelenței Sale Wen Jiabao, ‎Biroul Premierului, Beijing.
‎Nația noastră, deși nu are apă, curent,
‎canalizare, transport în comun,
‎simțul igienei, disciplină, ‎politețe sau punctualitate,
‎are antreprenori.
‎Premierul Jiabao vrea să afle ‎despre economia indiană a externalizării.
‎Urmăresc de mult dezvoltarea țării dv.
‎Știu că dv., chinezii, iubiți libertatea ‎și independența individuală.
‎Britanicii au vrut să vă facă slugi,
‎dar nu i-ați lăsat.
‎Admir acest lucru, dle premier.
‎Știți, cândva am fost slugă.
‎Astăzi sunt antreprenor celebru ‎la Bangalore, Silicon Valley al Indiei.
‎Se zice că e denumit ‎după un Silicon Valley din America,
‎dar sunteți de acord ‎că America e de domeniul trecutului?
‎India și China reprezintă viitorul.
‎Având convingerea că viitorul lumii
‎e în mâinile ‎celor cu piele galbenă și maro,
‎acum, că fostul nostru stăpân, ‎omul cu piele albă,
‎s-a distrus prin sodomie, ‎telefoane mobile și consum de droguri,
‎mă ofer să vă spun, în mod gratuit,
‎adevărul despre India, ‎relatându-vă povestea vieții mele.
‎Iată cei mai bine hrăniți ‎și mai importanți membri ai familiei mele.
‎După ei, vicleana mea bunică, Kusum.
‎Îl obligase pe fratele meu, Kishan, ‎să lucreze la ceainărie.
‎Și îi lua fiecare rupie tatălui meu, ‎care trăgea o ricșă.
‎Provin din satul Laxmangarh, ‎aflat în întuneric.
‎India este două țări în una,
‎o Indie a luminii
‎și o Indie a întunericului.
‎Un om bogat ca dv. știe ‎din care provin eu.
‎Ca să mă prezint pe scurt, ‎nimic nu e mai tare decât afișul
‎pe care mi l-a făcut poliția ‎cu ani în urmă,
‎din cauza unui act de antreprenoriat.
‎Da, sunt căutat de poliție. De ce?
‎O să ajung și acolo,
‎dacă promiteți să nu mă judecați ‎până nu vă spun povestea mea strașnică.
‎Citește! Tu.
‎Nu știi să citești?
‎„A, G, Z…”
‎Nu i-ai învățat nimic, neisprăvitule?
‎- Mă scuzați… ‎- De ce?
‎„Trăim pe un pământ glorios.
‎Domnul Buddha a primit iluminarea aici.
‎Îi suntem recunoscători Domnului ‎că ne-am născut aici.”
‎Vino aici, băiete!
‎- Cine e femeia asta? ‎- Marea Socialistă, dle.
‎Care e mesajul Marii Socialiste ‎către copii?
‎Orice băiat sărac, ‎din orice sat uitat de lume,
‎poate să devină prim-ministrul Indiei.
‎În junglă, care e cel mai rar animal,
‎care apare doar o dată la o generație?
‎Tigrul alb.
‎Asta ești tu. Tigrul alb.
‎O să mă asigur că primești bursă ‎la o școală departe de aici,
‎în glorioasa noastră capitală, Delhi.
‎Tată, știi cum se numește asta?
‎Cum?
‎Se numește „claviculă”.
‎- Claviculă? ‎- Claviculă.
‎Claviculă?
‎Și ăștia se numesc „umeri”.
‎Și asta e „șira spinării”.
‎- Ăsta cum se numește? ‎- Ăștia-s „obraji”.
‎- Și ăsta? ‎- Ăsta se numește „nas”.
‎Și ăsta cum se numește?
‎În întuneric, dormeam toți la un loc…
‎cu picioarele unii peste alții, ‎ca o singură creatură, ca un miriapod.
‎CUM ÎNOATĂ CROCODILII?
‎TRĂIASCĂ MAREA SOCIALISTĂ
‎Balram!
‎Cocostârcul. Era moșierul ‎care conducea satul
‎și încasa o treime din tot ce câștigam.
‎Sugea atât de mult de la sat, ‎că nu mai aveam din ce trăi.
‎Mai rău îi purtam frica ‎fiului său celui mare, Mangustă.
‎Iar tata le era mereu dator.
‎Nu mă face să mai cer o dată!
‎Munna!
‎Ia-ți cartea și creta! Hai!
‎La ceainărie? Trebuia să plec la Delhi.
‎Tata nu i-a plătit stăpânului.
‎Bunica a zis că trebuie să lucrezi acum.
‎Kishan!
‎Ce tot faci acolo? La treabă!
‎Acum, sparge-i pe toți!
‎Nu-ți place?
‎Imaginează-ți că-mi spargi mie capul.
‎Scumpule…
‎Mănâncă!
‎N-am mai călcat niciodată într-o școală.
‎Mănâncă!
‎Până la sfârșitul anului, ‎tata se îmbolnăvise de tuberculoză.
‎Niciun politician nu făcuse spital ‎la Laxmangarh,
‎așa că mergeam două zile ‎până ajungeam în alt sat.
‎O să găsesc un medic.
‎Nu venea niciun medic.
‎Promisiunile electorale dovedeau
‎cât e de important să nu fii sărac ‎într-o democrație liberă.
‎Numele Domnului e adevărul…
‎Până și după moarte ‎se opunea soartei sale.
‎Se opunea să moară, ‎să renască și să moară din nou, în zadar.
‎În acel moment, am înțeles
‎cât de greu îți poți câștiga libertatea ‎în India.
‎Mai târziu, am înțeles și de ce.
‎Cel mai grozav lucru ‎pe care l-a dat țara asta
‎în cei 10.000 de ani de istorie ‎este cotețul de cocoși.
‎Cocoșii văd și simt mirosul sângelui.
‎Știu că ei urmează, dar nu se revoltă.
‎Nu încearcă să scape din coteț.
‎Servitorii de aici au fost crescuți ‎să se comporte la fel.
‎Mobila aia valorează ‎cel puțin salariul lui pe doi ani,
‎dar el pedalează și îi duce banii șefului,
‎fără a se atinge de nicio rupie.
‎Așa fac toți.
‎De ce? Fiindcă indienii sunt ‎cei mai cinstiți și spirituali din lume?
‎Nu.
‎Ci fiindcă 99,9% dintre noi suntem captivi ‎în cotețul de cocoși.
‎Încrederea în servitori e așa de mare,
‎încât îi poți pune unui om ‎cheia emancipării în mână,
‎iar el ți-o aruncă înapoi cu o înjurătură.
‎Am învățat să-mi folosesc timpul ‎trăgând cu urechea la clienți.
‎Așteptând o ocazie.
‎Doriți un ceai? Pune de ceai!
‎Lucru la care fratele meu ‎renunțase de mult timp.
‎Repejor!
‎Ești surd? La treabă!
‎MAREA SOCIALISTĂ
‎Știu, comuniștii ca dv. nu cred în Domnul,
‎dar credeți în destin?
‎Atunci l-am văzut prima oară pe fiul ‎cel mic al Cocostârcului, dl Ashok.
‎Tocmai se întorsese ‎din America la Dhanbad,
‎unde familia sa făcuse avere din cărbune.
‎Atunci am știut ‎că el e stăpânul pentru mine.
‎I-am auzit zicând că le mai trebuie ‎un șofer pentru dl Ashok.
‎Tocmai s-a întors…
‎Dar nu știi să conduci.
‎Îmi trebuie doar 300 de rupii ‎pentru lecții de condus și…
‎Nu! Mereu ai fost obraznic, ‎precum taică-tău.
‎O să rămâi aici cu Kishan.
‎Bunica îl însurase,
‎îl lăsase două săptămâni ‎să se înfrupte din nurii nevestei,
‎iar acum era captiv aici. Urmam eu.
‎Bine, lasă!
‎Dacă eram șoferul lor, ‎puteai cumpăra niște bivoli de apă
‎și te invidia tot satul.
‎Deci o să fii șoferul moșierilor?
‎Ai putea fi cea mai bogată femeie din sat.
‎Jură pe toți zeii în care crezi
‎că o să-i trimiți fiecare rupie, ‎lună de lună, bunicii tale.
‎- Jur. ‎- Nu mai rânji!
‎Ciupește-te de mână și jură!
‎Mă ciupesc! Bunico, gândește-te…
‎O să fii cea mai bogată femeie din sat.
‎Bastonul ăsta o să fie din aur ‎și, când o să faci cu el așa…
‎tot satul o să vină să te vadă.
‎Stai! Bunica a gătit ce-ți place ție!
‎Mâncați voi bame unsuroase! ‎Eu mănânc la Dhanbad!
‎Acum mai trebuia doar să învăț să conduc.
‎Ai grijă, jegosule!
‎Ești dintr-o castă de patiseri.
‎Doar un războinic ‎poate îmblânzi un armăsar sălbatic.
‎Musulmanii, rajpuții și sikhii ‎au agresivitatea în sânge.
‎Mai bine vezi-ți de prăjituri!
‎Nu e suficient să conduci mașina. ‎Trebuie să devii șofer.
‎Când cineva vrea să te depășească, ‎faci așa…
‎La o parte, jegosule!
‎La o parte, măgarule!
‎Șoseaua e o junglă.
‎Un șofer bun trebuie să ragă ‎pentru a înainta!
‎N-a fost greu să aflu unde locuiesc.
‎Trebuia doar să trec de poartă.
‎- Da? ‎- ‎Namaste, ‎dle.
‎Ce dorești?
‎Căutați șofer, dle?
‎Am patru ani de experiență. ‎Mi-a murit stăpânul…
‎Dispari! Avem șofer.
‎Văd că aveți două mașini, ‎dar aveți și doi șoferi?
‎Ești într-o ureche? Dispari, nenorocitule!
‎Dle? E casa dv.?
‎Namaste! ‎Sunt din satul dv., dle! ‎Din Laxmangarh.
‎- Laxmangarh? ‎- Da, dle!
‎Cred că zeii ne veghează!
‎Am lucrat la ceainăria ‎de la intersecția principală!
‎Vă aduceam ceai la mașină.
‎Lasă băiatul să intre!
‎- Dar, dle… ‎- Lasă-l să intre!
‎Nu pot să cred că sunteți dv.
‎Recoltele au murit de când ați plecat.
‎Și ne-am rugat…
‎Să aveți mai mulți fii, ‎care să conducă satul.
‎Ridică-te!
‎Oamenii își mai amintesc de mine?
‎Desigur, dle.
‎Toți zicem că tatăl nostru nu mai e.
‎Cel mai bun și mai sfânt dintre moșieri, ‎precum Gandhi ‎ji.
‎Precum Gandhi?
‎- ‎Ji, ‎dle. Mohandas Karamchand Gandhi ‎ji. ‎- Bine.
‎Ce dorești?
‎Cu permisiunea dv., dle,
‎aș vrea să vă fiu șofer. ‎Dv. sau fiului dv.
‎- Ești musulman? ‎- Nu, dle.
‎Mă spăl regulat.
‎Sunt mereu curat și nu sunt leneș.
‎- Bună, sunt Ashok. ‎- Nu face asta!
‎Îți trebuie șofer. Să dea o probă!
‎- Să vedem dacă e bun. ‎- Da.
‎Ăsta mi-e norocul, Mangustă.
‎- Conduce bine. ‎- Da.
‎- Din ce castă ești? ‎- Halwai, dle.
‎E superioară sau inferioară?
‎Pe vremuri, când India era ‎cea mai bogată nație de pe Pământ,
‎erau 1.000 de caste și destine.
‎Astăzi, sunt doar două caste.
‎Oamenii cu burtă mare ‎și oamenii cu burtă mică.
‎Și sunt doar două destine. ‎Mănânci sau ești mâncat.
‎E o castă inferioară.
‎- Avem servitori din caste superioare. ‎- De ce contează casta?
‎- Bei? ‎- Nu, dle.
‎- În casta mea nu se bea. ‎- Dar ce se face?
‎Se fură?
‎Halwai?
‎- Ești patiser? ‎- Da, dle.
‎De asta te ții de dulcegării?
‎- Gătești? ‎- Desigur, dle. Foarte bine.
‎- De exemplu? ‎- Tot felul de dulciuri.
‎Gulab jamun, rasgulla ho gaya, ‎ladoo, rasmalai, kaju barfi.
‎Tot ce poftiți.
‎Șoferul mai și gătește. Numai în India. ‎Poți începe de mâine?
‎Nu te grăbi! ‎Mai întâi, îi verificăm familia.
‎- Cât vrei? ‎- Nu vreau bani, dle.
‎Îmi sunteți ca niște părinți. ‎Cum să le cer bani părinților?
‎O mie cinci sute pe lună.
‎Nu, dle, e prea mult. ‎Dați-mi jumătate! E destul.
‎Dacă te ținem mai mult de două luni, ‎crește la 2.000.
‎- Și ești doar șoferul meu. ‎- Da, dle.
‎Nu mai claxona atât!
‎Frate, vrei să te urci pe noi?
‎- Mișcă-te! ‎- Atenție la drum!
‎De ce ai făcut asta?
‎Să luăm nuiaua?
‎- Nu face asta! ‎- Să luăm nuiaua!
‎Știu eu ce hram porți. ‎Încă n-ai fost angajat, țăranule!
‎Probabil, Mangustă și-a sunat omul ‎din Laxmangarh,
‎căci, după două zile, când m-au angajat,
‎știau totul despre familia mea.
‎Mândria și gloria nației noastre, ‎familia indiană.
‎Fiecare stăpân trebuie să știe exact ‎unde locuiește familia servitorului său,
‎în caz că acesta decide ‎să fure de la angajator și să fugă.
‎În acest caz…
‎Corect. Și eu aș proceda la fel.
‎Dar important e ce le fac stăpânii ‎familiilor servitorilor.
‎Așa funcționează cotețul de cocoși.
‎Așa prinde în capcană ‎milioane de bărbați și femei din India.
‎Nicio grijă, Cocostârcul și fiii săi ‎puteau conta pe loialitatea mea.
‎Asta e camera.
‎E camera mea?
‎O s-o împărțim.
‎O să-ți cumpăr o saltea.
‎Nu, nu e nevoie.
‎O să mă simt confortabil și pe podea. ‎Nicio grijă.
‎Până și acoperișul e de calitate!
‎Poftim. Trebuie să porți astea tot timpul.
‎- Sunt ale mele? ‎- Da.
‎- Hei, eroule! ‎- Da, dle?
‎Sper că-ți plac covoarele.
‎Când le termini de curățat, ‎speli toate geamurile.
‎Ai înțeles?
‎Dar eu sunt șoferul, dle.
‎Nu. Ești șoferul „numărul doi”.
‎Există ură mai mare pe Pământ ‎decât ura servitorului numărul doi
‎față de numărul unu?
‎În timp ce eu curățam, ‎el se plimba ca un boier.
‎Își aliniase toți zeii hinduși ‎și se ruga toată ziua,
‎de parcă m-ar fi acuzat ‎că sunt naxalit, comunist, ca dv., dle.
‎Nu-l lăsam să se roage ‎mai mult decât mine.
‎Dle, Ram Persad de ce nu mănâncă?
‎- Și îi pute gura în ultima vreme. ‎- Mai taci!
‎Omul ăla ascundea ceva,
‎iar un antreprenor de succes ‎află mereu secretele concurenților săi.
‎Bravo! Bine. Ai auzit? ‎Da, a fost bine, nu?
‎Șoferule! Vino aici, te rog!
‎Bine, întinde-te…
‎Hei! Intră!
‎Voiam să-ți pun niște întrebări.
‎Vrei să te întorci puțin?
‎- Da. ‎- Nu!
‎Nu la asta mă refeream. Stai aici!
‎Simt că ai spatele…
‎Acum mi-e rușine să recunosc,
‎dar atunci credeam ‎că dna Pinky, soția dlui Ashok,
‎e una dintre „acele femei”.
‎Îmi pare rău, nici nu m-am prezentat.
‎Bună! Eu sunt Pinky. Îmi pare bine.
‎Lasă, dragă! Trebuie să discut cu el.
‎- Bine. ‎- O să discut cu el.
‎Șoferule, amândoi… Scuze. Cum te cheamă?
‎- Balram, dle. ‎- Da, Balram.
‎Balram, știi ce e internetul?
‎Nu, dle, dar pot merge la piață ‎chiar acum,
‎- …să vă iau cât doriți. ‎- Nu e cazul. Mulțumesc.
‎Ai Facebook?
‎Da, dle. Cărți. Mereu am iubit cărțile.
‎Aud că știi să citești. ‎Ai văzut vreodată un computer?
‎Da, dle. De fapt, am avut multe în sat, ‎cu caprele.
‎- Caprele? ‎- ‎Ji, ‎dle.
‎Ce capre avansate! Folosesc computere.
‎Le citeam pe chipuri ‎că făcusem o greșeală.
‎Vezi, Pinky? Are doi, trei ani de școală.
‎Scrie și citește,
‎dar nu înțelege ce-a citit. E necopt.
‎Acum ești nesimțit. E chiar lângă tine.
‎- Nu-s nesimțit. ‎- Te rog, Ashok.
‎Nu înțelegi ideea.
‎Șoferii sunt cea mai mare piață ‎neexploatată din India,
‎așteaptă să navigheze, să-și ia mobil, ‎să treacă în clasa de mijloc.
‎Îl pot ajuta eu.
‎Reprezinți noua Indie, Balram.
‎Reprezint noua Indie, dle.
‎Poți pleca.
‎Nu mi-a plăcut cum a vorbit despre mine.
‎„Necopt.” Dar avea dreptate.
‎Când veți veni în India,
‎veți cunoaște sute de milioane ca mine.
‎Deschideți-ne craniile maronii ‎și priviți cu lanterna!
‎Veți găsi multe idei formate pe jumătate, ‎corecte pe jumătate
‎și amestecate. Trăim și acționăm după ele.
‎Foarte bine. Puțin mai sus. Da, așa.
‎Tată, viitorul Indiei înseamnă ‎externalizare de la firme americane.
‎Viitorul e China. ‎Fac autostrăzi și le trebuie cărbune.
‎Noi vindem cărbune.
‎Să diversificăm! ‎Sectorul IT înflorește, internetul…
‎Internetul? Ce e ăla?
‎Cărbunele e real. Îl pot atinge.
‎Nu, dle. Ashok a zis ‎că internetul e real ca pânza de păianjen.
‎Că el conectează toți oamenii prin…
‎- Știi pentru ce a fost asta? ‎- Da.
‎Pentru ce?
‎- Pentru internet, dle. ‎- Hei!
‎Apeși prea tare. Tata se enervează. ‎Mai încet!
‎De ce lovești servitorii? ‎În SUA, poți fi dat în judecată.
‎Nu suntem în SUA, fiule.
‎Ne respectă pentru asta. Nu uita!
‎Puțin mai sus!
‎ODORIZANT BIO ‎4.300 RUPII
‎Numără-i! Nu vreau s-avem discuții.
‎Puteam să păstrez doar 200.
‎Bine, dle!
‎Bunica îl trimitea lunar pe Kishan ‎să-i aducă restul.
‎Și nu sunt din aceeași castă. ‎Ea e creștină.
‎- Și s-a însurat cu ea? ‎- Da.
‎În America e ceva normal.
‎Și familia ei s-a opus, ‎dar el nu i-a ascultat.
‎- E americancă? ‎- Nu, e indiancă.
‎S-a născut aici. ‎S-a mutat acolo la 12 ani.
‎Ea mi-a zis.
‎Vorbește cu tine?
‎Dacă vorbește?
‎Îmi spune totul!
‎Sunt șoferul lor numărul unu!
‎Glumești?
‎Pot să intru și eu?
‎- Nu e voie. ‎- De ce?
‎Cum adică „de ce”? ‎Dacă vede Mukesh, mă ceartă!
‎- Ai grijă de tine! ‎- Și tu!
‎Mare prost fusesem! Era Ramadanul.
‎Sigur că nu mânca ‎și nu bea în timpul zilei.
‎Șoferul numărul unu era musulman, ‎iar Cocostârcul ura musulmanii.
‎Până există soare și lună, ‎numele doamnei va dăinui!
‎Trăiască doamna!
‎Trăiască socialismul!
‎Era să cad din picioare!
‎Era femeia pe care o văzusem
‎pe atâtea afișe electorale ‎încă de mic copil.
‎Marea Socialistă.
‎Era dintr-o castă inferioară, ‎ca mine și ca toți săracii.
‎Ca o bună antreprenoare,
‎s-a zbătut și a devenit ‎ministru principal al statului.
‎Știa cum să le vină de hac bogaților ‎și pentru asta o apreciam.
‎Luați cărbune din minele guvernului
‎fără să plătiți impozite, ‎fiindcă vă permit eu.
‎Și ne-am arătat aprecierea pentru asta.
‎Două milioane de rupii e puțin cam mult. ‎Ne-ar prinde bine…
‎Băiete! Vino încoace!
‎- Aveți nevoie de ceva, doamnă? ‎- Aduc eu.
‎- Băiete! Vino încoace! ‎- Vino aici, măgarule!
‎Patronii tăi bogați ‎vor să mă tragă pe sfoară.
‎- Ce spui de asta? ‎- Dispari, șoferule!
‎Taci, nenorocitule!
‎Dacă nu plătești guvernului, ‎îmi plătești mie.
‎2,5 milioane de rupii.
‎Nu glumesc!
‎Dacă nu, înapoi la Laxmangarh, ‎unde v-am găsit, țăranilor!
‎De ce i-am plăti jegoasei ăsteia?
‎Să mergem direct la Delhi ‎și să plătim partidului din opoziție.
‎Ea o să piardă următoarele alegeri.
‎De acord. Tată, vreau să merg la Delhi.
‎Rămâi aici și învață afacerea familiei. ‎Mă ocup eu cu Mukesh.
‎- Hai, tată! ‎- Îmi dai voie? Scuze!
‎Nu trebuia să te jignească așa.
‎Nu trebuia să se întâmple. O clipă.
‎Delhi e un oraș internațional, ‎ca New York.
‎Ashok. Spune-i că nu e cazul să vorbească.
‎Doamne! Sunt de față. Vorbește cu mine!
‎Sunt chiropracticiană, am absolvit NYU.
‎Hârtiile sunt bune de pus ‎pe pereții din dormitor, unde îi e locul.
‎Știi ceva? Nu. Știi ceva?
‎Eu și Ashok plecăm la Delhi, ‎îți rezolvăm problema cu frauda fiscală
‎și-ți trimitem o vedere. Ce zici?
‎De unde venea agresivitatea dnei Pinky?
‎- Nu-i păsa de tradiții. ‎- Îmi cunosc soțul!
‎Când șoferul numărul unu a primit bonus ‎să-l ducă pe stăpân la Delhi,
‎am făcut ceva ce mi-aș dori ‎să nu fiu nevoit să vă spun.
‎- Ce faci? ‎- Iată-te!
‎Trebuie să-l duc pe dl Ashok la Delhi.
‎Pajero trebuie să arate perfect.
‎Te înșeli. Îi duc eu la Delhi.
‎Serios? Ca să vizitezi ‎toate moscheele de-acolo?
‎Lasă asta!
‎Nu cred că dl Mukesh vrea să-i dea
‎lui Mohammad Mohammad, ‎sau cum te-o fi chemând…
‎o mărire de 3.000 de rupii.
‎Sunt șoferul lor de 20 de ani.
‎Dl Ashok mi-e ca un fiu.
‎Îl duceam la școală când era copil.
‎Bine zis!
‎Dar Allah știe ce idei corupte ‎i-ai băgat în cap bietului stăpân!
‎Te rog, dle, am familie.
‎Toți avem.
‎Ce viață tristă,
‎să trebuiască să-și ascundă religia ‎și numele ca să fie angajat servitor.
‎Voiam să fug la el și să-mi cer scuze.
‎„Du-te să fii șoferul lor, la Delhi.” ‎Iartă-mă, frate!
‎Nu știi când o să-ți prindă bine.
‎Mă duc la Delhi ‎cu o mașină cu aer condiționat!
‎- Iubire, ușa mea e… ‎- Da.
‎- Trebuie să fac pipi. ‎- Nu, sărăcuțul de tine!
‎- Te descurci cu bagajele? ‎- ‎Ji, ‎dnă.
‎Ia un cărucior de la portar!
‎Scoate toate bagajele ‎și parchează cum trebuie!
‎Ji, ‎dle.
‎Toată zona aia e extraordinară.
‎Sunt câteva chestii prea strălucitoare. ‎Vreau să le schimb.
‎- Pune bagajele undeva! ‎- Privește balconul!
‎- Cerul, dle! ‎- Ce? Vrei să vezi o stea căzătoare?
‎Pune bagajele în camerele ‎în care îți zic eu. Și fă curățenie!
‎După ce i-am pregătit cina dlui Ashok, ‎am dus mașina la garaj.
‎Acolo locuiau toți servitorii, ‎inclusiv șoferii.
‎Trebuie să știi despre Delhi ‎că are șosele bune,
‎oameni răi și polițiști demni de dispreț.
‎Aici se spală hainele stăpânilor ‎și se trimit sus.
‎Toaletele-s aici.
‎Telefonul ăsta sună când te cheamă șeful.
‎E și un templu, dacă vrei să te rogi.
‎Iar ăsta e bârlogul plăcerilor.
‎Când avem bani, jucăm cărți aici.
‎Acest șofer avea o boală de piele ‎numită vitiligo,
‎care-l făcea să arate ca un clovn. ‎Mi se făcea greață.
‎Aici se-ntâmplă toate nebuniile! Haide!
‎Dacă n-ai grijă, ‎te mănâncă țânțarii de viu.
‎Dacă poartă malarie, ‎o să zaci ca un câine câteva săptămâni.
‎Dar, dacă e un țânțar cu Dengue…
‎Jur pe mama că o să ai frisoane.
‎Și o să mori sigur.
‎- Să mor de la un țânțar? ‎- Garantat.
‎Asta e camera ta.
‎Drăguță. Dar cu cine o împart?
‎- Ai de gând să-ți aduci familia? ‎- Nu.
‎- Vrei să ți-o tragi cu cineva? ‎- Nu.
‎- Ce-ți face micuțul? ‎- Cine-i poponarul ăsta?
‎Dispăreți!
‎- Vezi geanta! ‎- Mă uit.
‎- Plecați! ‎- Să aruncăm o privire, frate!
‎Are uniformă mai frumoasă ca tine.
‎- Un netrebnic, văd după geantă. ‎- Șoarece de Țară…
‎Cât te plătesc?
‎Destul. Sunt mulțumit.
‎Ești un câine dulce și credincios.
‎M-am tras ‎cât de mult am putut din fața lui.
‎Dacă șeful tău vrea ceva…
‎Eu am de toate.
‎Vinuri străine…
‎Mingi de golf.
‎Femei.
‎Stăpânul meu nu face astfel de lucruri. ‎E om bun.
‎Om bun?
‎E om bogat!
‎- La Sediul Partidului Național. Hai! ‎- Bună dimineața!
‎- Nicio grijă! ‎- Nu. Vă rog, dle.
‎Pe bune, mă descurc. E-n regulă.
‎În următoarele zile, i-am dus pe dl Ashok, ‎pe Mangustă și o geantă roșie
‎să se întâlnească cu câțiva guvernanți.
‎Democrație, ceva ce dv., ‎oamenii cu piele galbenă,
‎în ciuda victoriilor cu canalizarea, ‎apa potabilă și aurul olimpic,
‎încă nu aveți.
‎Dacă aș conduce India, ‎m-aș ocupa mai întâi de canalizare…
‎PARTIDUL NAȚIONAL AL INDIEI
‎…apoi de democrație.
‎Acasă la președinte! Mișcă-te!
‎- Balram, mă descurc. ‎- Domnule.
‎BANCA REGALĂ A INDIEI
‎Aia era ieșirea, idiotule!
‎Nu face asta!
‎Să ne găsim pe cineva ‎care știe cum e la Delhi.
‎Abia am venit. Calmează-te!
‎Mai știi când ai fost la New York ‎și nu găseai str. 42?
‎Se mai întâmplă.
‎O să înveți. Stai liniștit.
‎Era prima dată când mă atingea.
‎Îmi cer scuze.
‎- Mulțumesc mult. Da. ‎- Da, aveți grijă de dv. La revedere!
‎De ce era supărat dl Ashok?
‎Dacă aș fi intrat în casa președintelui, ‎aș fi țipat:
‎„Balram a fost aici!”
‎Mai treci pe la ei cât sunt eu plecat
‎și nu-i lăsa să te preseze ‎să dai mai mult.
‎Trecem pe lângă Mahatma Gandhi
‎după ce am mituit un ministru.
‎Cea mai mare democrație din lume. ‎Bătaie de joc.
‎- Parc-ai fi nevastă-ta. ‎- Nu vorbi despre ea!
‎Sper că soția ta știe ‎că rămâneți în India.
‎Doar puțin.
‎Amestecă totul, te rog.
‎Un bun servitor trebuie să-și cunoască ‎stăpânii de la A la Z, de la buze la anus.
‎Domnule.
‎Poftiți, dle. Am scos cartofii.
‎Mangustă se bășea de la cartofi.
‎Ai memorie bună, băiete!
‎Raportează-i fratelui meu ‎kilometrajul zilnic.
‎Da, dle.
‎Ca să știm că nu conduci fără voie
‎și nu i-o tragi menajerei în mașină.
‎De ce râzi?
‎Poliția a pus camere în ochii
‎statuilor din Delhi. ‎Sunt cu ochii pe tine.
‎- Pricepi? ‎- Da, dle.
‎Când ești singur, ‎fără aer condiționat și muzică!
‎- Cui îi pasă? ‎- Dacă ții aerul pornit…
‎O să ți se cace în cap.
‎O să pierzi trenul. Vino!
‎După plecarea lui Mangustă, ‎dl Ashok era singurul meu stăpân.
‎La Laxmangarh, i-am fi zis „Mielul”.
‎Pe curând!
‎Ce-mi place piesa asta! Dă mai tare!
‎Haide! Mukesh ‎bhai ‎nu e aici. Dă mai tare!
‎Parfumul fructat al stăpânului meu ‎mi-a pătruns în nări.
‎Îți place?
‎Da, dle.
‎Să nu spui nimănui! Nici lui Pinky.
‎Nu!
‎I-am promis că mă las.
‎Nu, dle, sigur că nu.
‎Totul e mereu secret ‎între servitor și stăpân.
‎Nu sunt stăpânul tău! Nu vorbi așa!
‎Și nu-mi mai zice „dle”!
‎- Mă cheamă Ashok. Spune-mi Ashok! ‎- Ashok.
‎Da, Ashok. Nu e cel mai inspirat nume, ‎dar trebuie să-l accept.
‎- E un nume foarte frumos, dle. ‎- Serios?
‎Îți place? Atunci, păstrează-l!
‎Ar trebui să reprezentați India ‎la Olimpiadă.
‎Uneori, aș vrea să am brațe ca ale dv.
‎Vrei să taci, te rog?
‎La dreapta!
‎Balram, îmi blochezi vederea. ‎Vino aici! Stai aici!
‎Nu mai văzusem om așa de fericit ‎în întuneric.
‎La urma urmei, Mielul încă avea ‎sânge fierbinte de moșier.
‎La revedere, dle!
‎E grozavă când te simți singur ‎sau ești supărat pe șef.
‎E cu răzbunare, violuri, crime, sex. ‎Cu de toate.
‎Te poți simți bine de tot.
‎Poți și să te masturbezi.
‎Sutien roșu, balcoane mari…
‎Îți place, Șoarece de Țară?
‎Țâțe mari, funduri uriașe!
‎Le ții ca pe mango ‎și le ciugulești cu dinții.
‎- Și le sugi! ‎- Ce tot spune ăsta?
‎Dar nu-ți lăsa șoricelul ‎să fie supt în peșterile lor întunecate!
‎Să-ți pun o vorbă bună?
‎Am văzut că orășencele ‎nu au păr pe picioare sau la subraț.
‎Ce?
‎Maică-ta are păr aici? Și aici, și aici?
‎Toate femeile din satul tău sunt păroase?
‎Toată familia se cațără ca maimuțele și…
‎De ce vorbim despre mame și surori?
‎Frate, glumeam și noi.
‎Eu vorbesc despre ale voastre?
‎- Zău! ‎- Hei! Vino înapoi!
‎Acolo și atunci mi-am propus ‎să nu mai spun nimănui din Delhi
‎nimic din ce gândesc.
‎Vă ascundeți cărți în fund, jegoșilor!
‎Șoarece de Țară! ‎Încotro? Te duci la moarte?
‎- Hei, jegosule! ‎- Ești un poponar.
‎Nene, e vreo cameră ‎în care cineva poate sta singur?
‎E una acolo.
‎Cine vrea să stea singur?
‎Dna Pinky voia să meargă ‎la unchiul dlui Ashok, lângă Laxmangarh.
‎Așa că iată-mă conducând spre casă ‎cu mașina Cocostârcului.
‎Ce frumos e!
‎O uram pentru asta.
‎Dacă făceam accident era vina ei.
‎Te bucuri să-ți vezi bunica?
‎- Da, dnă, foarte mult. ‎- Bine.
‎Ce-ai făcut? Ți-ai dus degetul la ochi?
‎Am trecut pe lângă ceva sfânt?
‎Da, dle.
‎Pe lângă un copac sfânt, ‎și i-am adus un omagiu.
‎Unde? Care?
‎- Acolo, dnă. ‎- Ăla mare de acolo.
‎Toată zona asta e foarte sfântă.
‎Vezi cum venerează natura? ‎Cine ar face asta la New York?
‎- Cei care au curte în Brooklyn. ‎- Vezi să nu.
‎Ai făcut-o din nou. ‎Am mai trecut pe lângă unul?
‎Da, dle. Vedeți cărarea de colo?
‎- Da. ‎- Da.
‎Domnul Buddha s-ar fi plimbat pe ea
‎până a găsit Copacul Iluminării.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Scuzați-mă, dar cred c-ar trebui ‎să faceți la fel.
‎- Altfel, se zice că devii infertil. ‎- Nu.
‎- Bine, trebuie să facem asta. ‎- Nu!
‎Cum e? Stânga, dreapta, apoi peste cap. ‎Fă-o și gata!
‎Le-am dat reacții pioase ‎la fiecare copac, piatră și templu.
‎Vedeți dealul de colo, dle?
‎Eram ca un ‎sadhu.
‎Stânga, dreapta, cap.
‎- Stânga, dreapta, cap. ‎- Stânga, dreapta, cap.
‎I-am lăsat la vila unchiului dlui Ashok.
‎Îi ziceam „Bivolul”.
‎Apoi am știut că trebuie să dau ochii ‎cu familia mea.
‎Bună, unchiule! Ce mai faci?
‎Ce mai faci, frate?
‎Acum își amintește de familie.
‎N-ai trimis bani acasă ‎de când ești la Delhi.
‎Iartă-mă, frate! Acum sunt aici.
‎Nepotul meu e un om foarte mare!
‎Dar își obligă bunica ‎să muncească în locul lui.
‎Asta e soarta unei bătrâne pe lumea asta.
‎Voiam să-l iau la Delhi ‎și să-l salvez de-acolo.
‎Mănâncă puiul!
‎E făcut de mine.
‎N-ai mai mâncat de mult așa ceva.
‎Dl Ashok e vegetarian.
‎America l-a făcut ‎să-și piardă complet mințile.
‎Mă gândesc să devin și eu.
‎Ce? Ești brahman?
‎Mănâncă! Ai slăbit rău.
‎Trebuie să-ți hrănești trupul, ‎pentru însurătoare.
‎- A cui însurătoare? ‎- A ta!
‎Ți-am găsit o fată.
‎Te însori până la sfârșitul anului.
‎Am nevoie de timp. ‎Nu sunt pregătit să mă însor.
‎Nu ești pregătit?
‎Mănâncă puiul!
‎Nu vreau să mă însor.
‎Nu te mai gândi la tine, ci la familia ta!
‎Mănâncă!
‎- Nu ești dl Ashok. ‎- N-ai înțeles?
‎O să mă obligi? Nu vreau să mă însor.
‎Mă scoți din minți.
‎Munna!
‎Unde te duci? Stai!
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Mai trimite bani! ‎- Nu trimit.
‎Sunt banii familiei!
‎A supt sângele din tine, ‎ești doar o umbră.
‎Și o să te lase să mori, ca pe tata.
‎De ce nu mănânc carne? ‎De ce poartă Pinky pantaloni?
‎De ce n-avem copii? Nu se mai opresc.
‎- N-ar trebui să mai mergem acolo, dle. ‎- Poate.
‎Una din trei clădiri indiene ‎e construită la Bangalore.
‎Știi de ce?
‎- Externalizare din SUA. ‎- Diversificare, dle?
‎Da, exact. Nu e rău, Balram.
‎Vreau să ofer servicii financiare.
‎Știu multe firme pe Wall Street.
‎Vă pot duce chiar acum la Bangalore.
‎- Acum? ‎- Da, dle.
‎- E în celălalt capăt de țară. ‎- Nu-i nimic. N-am nevoie de somn.
‎- Pot conduce toată noaptea. ‎- Nu, mulțumesc.
‎Îmi trebuie un plan de afaceri. ‎S-o fac cum trebuie.
‎O să reușiți, dle.
‎Da.
‎- Ashoky! ‎- Da?
‎Dacă dl Ashok era antreprenor adevărat ‎și plecam în ziua aia la Bangalore,
‎lucrurile ar fi stat altfel.
‎Bogații se nasc cu oportunități ‎pe care le pot risipi.
‎Dar săracii?
‎Ne întoarcem acasă ‎sau vrea să rămânem aici?
‎Vorbiți! Pune piciorul în prag!
‎N-a discutat despre asta cu mine.
‎Cred că e vag fiindcă nu știe încă…
‎Balram! Ce faci?
‎- Ceaiurile de ghimbir, dnă? ‎- Cu mâna.
‎Ce face?
‎Pinky, e dezgustător.
‎Ai uniforma pătată ‎și-ți miroase gura a ‎paan ‎tot timpul.
‎Ia ceaiul de-aici și pleacă!
‎- Adu alte cești! ‎- Da, dnă.
‎După ce te speli pe mâini.
‎Nu e așa de obicei. Îmi pare rău.
‎Castele inferioare ‎sunt o apă și-un pământ.
‎- Pe curând! ‎- Să mai vii!
‎- Vorbește cu Ashok, da? ‎- Bine. Pa!
‎- Balram? ‎- Da, dnă?
‎Vino aici, te rog.
‎- Vino aici! ‎- Îmi pare foarte rău. Nu mai fac.
‎- Nu-i nimic. Ia loc! ‎- Nu mai mănânc ‎paan.
‎Nu. Nu asta voiam… Ia loc!
‎Nu mi se pare corect ‎să lucrezi pentru noi.
‎Ar trebui să-ți termini studiile, ‎să-ți faci o familie.
‎Dv. și dl Ashok sunteți familia mea.
‎- Nu spune asta! Nu e adevărat, Balram. ‎- Serios, doamnă.
‎Nu se poate să crezi asta.
‎Știi cu ce se ocupă ‎părinții mei în America?
‎Au o băcănie de doi bani ‎în Jackson Heights,
‎unde vând bere, ‎paan ‎și pornografie.
‎Îmi făceam temele în beci.
‎Într-o seară, am văzut-o pe mama ‎cu pistolul la tâmplă,
‎dar a continuat să muncească ‎întreaga seară.
‎Eu am scăpat de-acolo, Balram. ‎Tu ce vrei să faci?
‎- Să vă servesc pe dv. și pe dl Ashok. ‎- Nu.
‎- Încetează! Nu. ‎- Serios.
‎Nu mai spune asta! ‎De asta e o porcărie sistemul castelor!
‎Mukesh n-a vrut să-l lase pe Ashok ‎să se însoare cu mine, din cauza castelor.
‎Dracu' să-l ia!
‎Și la dracu' cu asta!
‎- Asta e pastă de dinți? ‎- Da, e grozavă.
‎Îți face dinții albi ca laptele.
‎- Unde găsesc ceva pentru mâncărime? ‎- La farmacie.
‎Cinci sute!
‎- Sunt pentru birou? ‎- Da, privește!
‎Alea sunt 200. ‎Asta e piele, calitate mai bună.
‎Promoție la 100 de rupii.
‎- Cât costă? ‎- Promoție la 100 de rupii.
‎Alege-o pe oricare!
‎Și 250 pantalonii. Sunt de marcă.
‎De ce nu-mi zisese tata ‎să nu mă scarpin la boașe?
‎De ce nu mă învățase să mă spăl pe dinți?
‎De ce mă crescuse ca pe un animal?
‎De ne-am putea spăla de trecut ‎la fel de ușor!
‎Dacă mi-ați cere ‎să explic legătura dintre două evenimente
‎sau cum un motiv îl întărește ‎sau îl slăbește pe următorul,
‎v-aș spune că nu înțeleg lucrurile astea.
‎Vă previn, de aici încolo, ‎povestea mea devine mult mai sumbră.
‎CĂUTAT PENTRU CRIMĂ ‎BALRAM HALWAI
‎O să sară ceva pe mine?
‎Doamne!
‎La mulți ani, doamnă! ‎Vă doresc multă fericire.
‎- ‎Baboo! ‎E minunat. ‎- Cum arată?
‎- Intră, dle maharajah! ‎- Intră!
‎Șoarece de Țară!
‎Nu sta singur acolo! Vino să stai cu noi!
‎Singurătatea naște gânduri rele.
‎Uită-te la el! ‎E îmbrăcat ca maharajahul Angliei!
‎Sper că n-ai făcut pe tine.
‎Să-i pună careva un scutec!
‎- Nesimțitule! ‎- Te dau eu cu cremă…
‎Cum e camera?
‎Sunt gândaci înăuntru?
‎- E bine… ‎- Grozav! Doamne, iubitule, a adormit!
‎- Balram! ‎- Nu! Nu-l trezi! Doarme.
‎Cum ajungem acasă? Stai…
‎Lasă-mă pe mine! O să fiu blândă. Balram.
‎Balram!
‎Doamne! Cred că s-a căcat pe el.
‎Îmi pare tare rău.
‎- Doamne! Scuze! Ești bine? ‎- Rahat!
‎- Ești bine? ‎- Ești bine?
‎- Doamne! Îmi pare rău. ‎- Hai, nu plânge!
‎Am ațipit.
‎- Scuze! ‎- Nu-i nimic.
‎Pinky, oprește-te! Oprește-te! ‎Nu suntem singuri.
‎Ce? E doar Balram.
‎Da, dar…
‎Las-o baltă, iubitule. Zău așa!
‎Ești beată criță.
‎Nu destul de beată. ‎Vreau să mă întorc la New York.
‎- Iar începi? ‎- „Iar”?
‎Cum adică? ‎Niciodată nu vrei să vorbim despre asta.
‎Am zis că venim în India pentru șase luni.
‎Nu discuți despre asta, ‎fiindcă ai decis că vrei să rămâi aici.
‎Încerc să-mi ajut familia. Le-o datorez.
‎Să nu vorbim despre ei!
‎Știi că nu exiști în fața lor, da?
‎E ca și…
‎Ca și laptele degresat.
‎Nimănui nu-i place.
‎Putem merge într-un bar…
‎Doamne! Stai!
‎Bună, frumoaso!
‎Ia-o, doamnă! Face doar 100 de rupii.
‎Mi-e tare foame.
‎Îmi arăți?
‎Ji.
‎Te rog, doamnă. Ia trei la 200!
‎- Mi-e foame. ‎- Nu atinge mașina!
‎Încetează! Nu fi bădăran!
‎- Domnule? ‎- Balram!
‎Ye lo. ‎Bravo! Pa! ‎Rakhlo.
‎Ce drăguță e!
‎- Știi ceva? Balram? ‎- ‎Ji, ‎doamnă?
‎- Coboară! Nu poți vorbi așa cu un copil. ‎- Ce faci?
‎- Coboară! ‎- Nu, doamnă. Mai bine conduc.
‎- Coboară din mașină! ‎- Domnule?
‎- Ea e șefa. ‎- Balram.
‎Asta e pentru tine.
‎Te las aici cu Buddha la noapte.
‎- E verde, grăbește-te! ‎- N-am nevoie de nimeni.
‎- Dle Ashok! ‎- Pa!
‎Ce e un servitor fără stăpân?
‎- A fost nebunie curată! ‎- A fost al naibii de grozav! Băga-mi-aș!
‎- Doamnă, lăsați-mă… ‎- Ce faci? Eu conduc.
‎Nu, Balram. Nu tu conduci. Vino aici, nu!
‎Credeai că te lăsăm aici? Ești supărat?
‎Nahi, ‎dnă. Sunteți ca și părinții mei.
‎- Nu mă pot supăra pe dv. ‎- Stai jos!
‎- Nu-s tatăl tău. Nu spune asta! ‎- Domnule.
‎Nu-mi mai spune „dle”! Suntem prieteni!
‎- Urcă! Hai, e ziua ei! ‎- Da, dle.
‎De ce merge ăsta așa încet?
‎Să trec pe tequila?
‎Mulți ani trăiască
‎N-am doi ani.
‎Mulți ani trăiască
‎Ce melodramatic ești!
‎Pinky să trăiască
‎Ești dramatic.
‎La mulți ani…
‎- Nu, dle. Trebuie să plecăm. ‎- Trebuie să-l ducem la spital.
‎Dna Pinky o să aibă necazuri.
‎- Sun la poliție. ‎- Nu, dle! Dna Pinky.
‎- E un copil! Am lovit un copil. ‎- Rămâi în mașină!
‎- În mașină! ‎- Am lovit un copil.
‎- Stai în mașină! ‎- Cheamă salvarea!
‎- O chem eu. ‎- Trăiește?
‎Vă rog, ascultați-mă!
‎Dacă nu plecăm, doamna o să aibă necazuri.
‎O să ne vadă cineva. Vă rog, dle.
‎Urcați în mașină, vă rog. Vă rog, dle.
‎- Trebuie să chemăm poliția. ‎- Calmează-te!
‎- Nu, să sunăm… ‎- Calmează-te, dragă! Te rog!
‎- Am omorât un copil! ‎- Te rog.
‎- Te rog! Lasă-mă! ‎- Te rog, calmează-te, scumpo!
‎- Să ne întoarcem! ‎- Nu, dragă!
‎- Trebuie să ne întoarcem. Te rog. ‎- Nu, dragă.
‎Te rog. Doamne!
‎Te rog, Balram. Să vedem dacă trăiește.
‎Te rog, du-l la spital! Te rog.
‎Ce-am făcut?
‎Ce-i aia?
‎Chestii pe care le poartă puștii.
‎Ce căuta pe stradă la 2.00 noaptea?
‎Întocmai, dle.
‎Nu e vina noastră. ‎Ne-a sărit în cale, tâmpitul.
‎Nu-l face tâmpit!
‎Scuze, dle!
‎Doamne!
‎- Ce mă fac? ‎- Nimic, dle.
‎Știți cum sunt oamenii ăia? ‎Uneori au câte zece sau 20 de copii.
‎Nici ei nu le mai știu numele.
‎- N-o să-i simtă nimeni lipsa. ‎- Da, dar…
‎- Dacă face cineva plângere? ‎- Cine, dle?
‎Strada era goală.
‎Și părinții, chiar dacă sunt la Delhi,
‎poliția n-o să-i lase să intre în secție.
‎- Nu trebuia s-o ascult. ‎- Nu faceți față presiunii!
‎Nicio grijă. Sunt aici. Mă ocup eu.
‎Mergeți la culcare! ‎Ați avut o zi foarte lungă.
‎Am un zâmbet mare de satisfacție pe buze,
‎al unui servitor ‎care și-a făcut datoria față de stăpân,
‎chiar și în cele mai dificile clipe.
‎- Vă salut, dle! ‎- Balram! Intră!
‎Vă salut.
‎Vă salut, dle.
‎Ia loc! Stai aici.
‎Pe canapea. Fă-te comod!
‎- Acum, ești din familie. ‎- ‎Nahi, ‎dle.
‎Ai discutat cu cineva ‎ce s-a întâmplat aseară?
‎Nu, dle. Am spălat mașina și m-am culcat.
‎- Bine. ‎- Da, dle.
‎- E important să nu sufli o vorbă nimănui. ‎- Da, dle.
‎- Vrei niște ‎paan? ‎- Nu, dle, nu mai mănânc ‎paan.
‎- Mai mănânci‎, ‎știu eu! ‎- Pe bune.
‎Spuneți-le, dle Ashok!
‎- Știu că mănânci‎. ‎- Zău așa!
‎Deschide-o!
‎- E bun? ‎- E foarte bun!
‎M-am ocupat de judecător.
‎Dacă omul tău face ce trebuie, ‎nu trebuie să-ți faci griji.
‎Omul meu o să facă ce trebuie.
‎- Nu-i așa, Balram? ‎- Da.
‎- Știi să citești? ‎- Sigur că știe.
‎- Citește-ne-o! ‎- ‎Ji, ‎dle.
‎Am mânjit-o cu ‎paan.
‎„Pentru cei interesați…
‎Subsemnatul, Balram Halwai, ‎dau următoarea declarație de bunăvoie.
‎În noaptea de 3 noiembrie a.c., ‎conduceam mașina…
‎care a lovit o persoană neidentificată ‎sau mai multe persoane sau obiecte.”
‎Nu înțeleg, dle.
‎O să-ți explicăm după. Citește!
‎„M-am panicat, nu mi-am îndeplinit ‎obligațiile față de partea vătămată…
‎și am fugit de la fața locului.
‎Eram singur în mașină ‎și sunt singurul vinovat.”
‎Ți-am anunțat deja familia.
‎Pe bunica ta… Cum o cheamă?
‎Balram?
‎Cum o cheamă?
‎- Kusum, dle. ‎- Kusum ‎ji.
‎Am fost la Laxmangarh ‎și i-am explicat totul.
‎L-am cunoscut pe fratele tău. ‎Era acolo toată familia.
‎E tare mândră de tine că faci asta.
‎și vrea să fie martoră la declarația ta.
‎Vezi? A pus degetul aici.
‎Semnează deasupra!
‎Dacă nu știe să scrie, să pună degetul.
‎Știe să scrie. Nu-l trata ca pe un idiot!
‎Liniște!
‎- N-ar trebui să facem asta. Nu e corect. ‎- Semnează!
‎Atunci, du-te cu Pinky la poliție ‎și zi-le ce s-a întâmplat.
‎Dacă te pricepi la legi, ocupă-te! ‎Altfel, ține-ți gura!
‎Haide, Balram!
‎Semnează, frate! Chiar aici.
‎Nu ești tu fratele meu mai mic?
‎Ba da, dle.
‎Mâncăm și petrecem timpul împreună.
‎Tata e aici, eu sunt aici. ‎Fratele Ashok e acolo.
‎- Ai de ce să-ți faci griji? ‎- Nu, dle.
‎Haide!
‎Așteaptă afară! Te chemăm noi.
‎- Bine? Du-te! ‎- Du-te!
‎Bine, dle.
‎Nu e nevoie.
‎Când mă gândesc din nou la asta, ‎mă înfurii foarte tare
‎și-mi vine să mă duc chiar acum ‎să-i tai gâtul vreunui bogătan.
‎Nici nu m-am gândit c-aș avea de ales.
‎Nici nu mi-a dat prin cap ‎să spun adevărul judecătorului sau să fug.
‎Dă-mi un whisky Moonlight!
‎Eram captiv în cotețul de cocoși
‎și nu cred că există ‎concurs de un milion de rupii
‎pe care să-l câștigi și să scapi.
‎Cea mai mare democrație din lume.
‎Pentru sute de milioane de oameni ca mine,
‎există o singură cale spre libertate.
‎Trebuia să accept ‎ce avea să facă familia acestui om.
‎Nu doar mie, ci și familiei mele.
‎Iar asta nu face un om normal, ‎ci un ciudat, un depravat.
‎De fapt, o face un tigru alb.
‎Aici erai!
‎Te-a sunat șeful tău în draci.
‎Aseară a venit aici.
‎Ești bolnav?
‎Ai febră tifoidă?
‎Dengue? Malarie?
‎Pari să fi dat de belea.
‎Dobitocule!
‎De câte ori trebuie să te chem?
‎La ce te holbezi? ‎Ia sticla de ulei, netrebnicule!
‎Se pare că e blat.
‎Jucătorii sunt speriați rău.
‎Te-ai întors?
‎Vino, stai jos!
‎Cine câștigă?
‎Vezi și tu!
‎- Pierdem. ‎- Balram.
‎Da.
‎Balram?
‎Ți-au spus?
‎Nu i-ați spus?
‎Lasă-mă pe mine!
‎Balram.
‎Au un cunoscut la poliție.
‎Nimeni n-a reclamat că a văzut ‎ce am făcut. Nu mai au nevoie de tine.
‎Gata! Lasă drama! Masează-mi picioarele!
‎De ce l-ai lovit?
‎E un trântor nenorocit!
‎De ce l-ai lovit așa?
‎- Calmează-te, Pinky! ‎- Cum poate să facă asta?
‎Nu-mi spune să mă calmez! Nu-ți pasă.
‎- Îți place? ‎- Lasă-l, Pinky!
‎După câte face?
‎- Tu! Lasă-mă! ‎- E-n regulă.
‎Asta e în regulă?
‎Și rahatul ăsta?
‎M-am săturat.
‎M-am săturat de chestia asta.
‎Caută familia victimei, ‎ca să-i despăgubească.
‎- Doar nu suntem criminali. ‎- N-o s-o facă.
‎Taci, băi!
‎Și-a pierdut mințile. Ține-o în frâu!
‎Am mărturisirea ta și o s-o am mereu.
‎Frate.
‎- Îmi dai ceva de mâncare? ‎- Pleacă!
‎- N-am mâncat de zile întregi. ‎- N-am nimic, pleacă!
‎Trebuie să ai o rupie. Dă-mi-o, te rog.
‎- Pleacă! ‎- Unde să mă duc?
‎Ți-am zis să pleci! Nu te duce capul?
‎Asta vrei? Să-ți dau hainele de pe mine?
‎Vrei să mă dezbrac?
‎- Ceva de mâncare… ‎- Femeia mă scoate din minți!
‎Dă-mi ceva de mâncare…
‎Am făcut 36 de rupii în șase luni. ‎Să ți le dau ție?
‎Și eu ce mănânc?
‎Dă-mi niște mâncare, copile!
‎Femeia e țăcănită! Luați-o de-aici! ‎Și-a pierdut mințile.
‎Arestați-o, doar sunteți polițiști!
‎Balram.
‎Vreau să mă duci.
‎Ai căutat cheia ani de zile, ‎dar ușa a fost mereu deschisă.
‎Ați spus ceva, doamnă?
‎Avion?
‎- Ce avion? Cum? ‎- Chiar nu știu cu ce avion, dle.
‎- De ce nu m-ai trezit? ‎- Dle…
‎- De ce nu mi-ai zis? ‎- Am făcut ce m-a rugat.
‎De ce ai dus-o pe la spatele meu?
‎- De ce-ai făcut asta? ‎- Nu e vina mea.
‎Dar a cui? Ești șoferul meu!
‎N-am auzit niciodată ‎ca o femeie să-și lase soțul.
‎- Nu m-a lăsat. ‎- Nu mă loviți!
‎Nu m-ar lăsa în veci, rahat cu ochi!
‎- Gulerul… ‎- Unde e?
‎- Lăsați-mi… ‎- Unde…
‎Lăsați-mi gulerul!
‎Mai bine te-ar fi închis.
‎Am așteptat două zile ‎să mă cheme stăpânul.
‎Se întorsese în America și nu-mi spusese?
‎Vă simțiți bine?
‎De ce n-ai plecat și tu?
‎Nu e bine să vă înfometați, dle.
‎Vreți să…
‎Totul a fost doar din vina ei.
‎Nenorocita dracului!
‎Să comand pizza, dle?
‎Vă simțiți mai bine?
‎Trebuie să credeți în Domnul.
‎Bunica zice că, dacă crezi în Domnul, ‎ți se întâmplă lucruri bune.
‎De ce ești așa de bun cu mine?
‎E de datoria mea.
‎V-am pregătit niște ‎nimbu pani.
‎Beți, o să vă simțiți ca nou.
‎Dle Ashok?
‎Ne detestăm stăpânii ‎în spatele unei fațade de iubire
‎sau îi iubim ‎în spatele unei fațade de ură?
‎Unde e Pinky?
‎Trebuie să dormiți.
‎Nu pleca, Balram, bine?
‎Sunt aici, dle.
‎„De ce ești așa de bun cu mine?”
‎Acum, că dna Pinky plecase, știam ‎că e de datoria mea să-i fiu ca o soție.
‎Nu-l lăsam să bea și îl înveseleam.
‎Când gustați din mâncarea asta, ‎n-o s-o mai uitați.
‎E minunată.
‎De acum, mănânc doar mâncarea ta.
‎Iar eu vreau s-o mănânc doar pe a ta.
‎Știi adevărata Indie mai bine ca mine.
‎Mama mea…
‎a fost cea care m-a încurajat ‎să plec în America, la studii.
‎Pinky o iubea mult.
‎Dna Pinky mi-a zis ‎că sunteți un om minunat,
‎care o să facă lucruri mărețe în India.
‎- Când ți-a zis? ‎- În dimineața când a plecat.
‎A plâns tot drumul până la aeroport.
‎Mi-a zis că n-o să-l lăsați pe dl Mukesh ‎să vă spună ce să faceți.
‎Și că are încredere în dv.
‎O să se întoarcă la dv.
‎Da.
‎Se întoarce. Simt asta.
‎Și eu simt.
‎Ce faci?
‎Du-te după mașină!
‎Adu mașina!
‎Divorț?
‎A zis ea asta?
‎- Nicio grijă. Mă ocup. ‎- Te bucuri că a plecat.
‎Ba nu. Vreau să fii fericit, ‎bhai.
‎- Mă duc să vorbesc cu ea. ‎- Stai! Ashok!
‎- Nu, trebuie să-i vorbesc… ‎- N-o poți suna așa.
‎Nu mai insista! O să regreți.
‎Regret doar c-am lăsat-o ‎să conducă în noaptea aia.
‎- Nu e vina ta. Știi bine. ‎- Ba e.
‎Stau cu tine cât vrei.
‎Îți comand pizza de care-ți place, ‎cu macaroane‎.
‎Iartă-mă, ‎bhai. ‎Fără tine, aș…
‎Iată ce v-am adus, dle.
‎Bame calde și bune.
‎- Nu vreau să mănânc acum. ‎- Ca și seara trecută.
‎Crocante și bune, gustați!
‎Mă doare-n cot.
‎Nu spuneți asta, mâncați puțin!
‎Nu mi-e foame!
‎Dispari, te rog.
‎N-are chef. De ce te ții scai de el?
‎Ia-o de-aici, jegosule!
‎Mă lași în pace o clipă?
‎Până nu te cheamă dl Ashok, ‎nu te mai băga ca musca-n zăr!
‎Da, dle.
‎Dorința de a fi servitor ‎îmi fusese sădită în suflet,
‎vârâtă în sânge, întipărită în minte.
‎Nouă mii trei sute de rupii, ‎o sumă ciudată,
‎aproape salariul meu pe trei luni, ‎dar nu chiar.
‎Poate a început de la 10.000, ‎apoi a scos 700?
‎Nu.
‎Nu așa gândesc bogații.
‎N-ai învățat nimic, idiotule?
‎Dacă credea că-ți datorează 10.000, ‎îți datora de zece ori mai mult.
‎De zece ori mai mult. Nu! ‎De o sută de ori mai mult.
‎M-au pus să semnez declarația ‎și n-am cerut nimic în schimb.
‎De ce n-am cerut? ‎Nici nu mi-a trecut prin cap.
‎Nu mi-a trecut prin cap.
‎Te-ai gândit vreodată ‎ce o să se întâmple cu tine în viitor?
‎Ochii.
‎Câtă vreme ai ochi, lucrezi.
‎Dar, când împlinești 50, 55 de ani, ‎o să te arunce-n stradă.
‎Și atunci?
‎Ți-ai pus niște bani la saltea, ‎îți iei o cocioabă.
‎Dar, dacă ești deștept ca mine ‎și faci bani în plus, poate ceva mai mult.
‎Asta, în cel mai bun caz.
‎Închipuie-ți că șeful te dă afară ‎fără motiv.
‎Sau faci accident!
‎O să fii mort!
‎Sau boschetar.
‎Șoarece de Țară…
‎E totul în regulă?
‎A-ntâia!
‎Nu-mi place să-ți spun asta, ‎dar toți șoferii vorbesc despre tine.
‎Că stai singur în mașina șefului…
‎și bombăni de unul singur.
‎E adevărat?
‎N-aveam să-i permit să-mi spună…
‎că destinul meu ‎e o cocioabă într-o mahala.
‎În săptămânile următoare, am învățat ‎cum își înșală șoferii stăpânii.
‎Unu, îi dai stăpânului facturi false
‎pentru reparații inutile.
‎Mulțumesc, dle.
‎Doi, vinzi altor șoferi ‎benzina stăpânului.
‎Când prinzi curaj,
‎faci curse cu clienți care plătesc.
‎La Delhi sunt în multe locuri.
‎Cu timpul, le înveți pe toate.
‎Când mă uitam la banii ăia, ‎nu simțeam vinovăție.
‎Simțeam furie.
‎În India există doar două caste.
‎În sfârșit, începeam să fac burtă.
‎Dle Ashok, să i-o trag mamei dumitale!
‎Încerc să conduc. Așa, nu pot fi atent. ‎Ia asta!
‎Ia-o!
‎Ești un eunuc, nemernicule! Un eunuc!
‎Știu ce ai făcut.
‎Vă rog să nu vă supărați pe mine.
‎Ai fost la templu, ‎să te rogi pentru sănătatea mea.
‎Da, dle.
‎Da, dle. Mi-am făcut griji pentru dv.
‎Am donat 101 rupii în numele dv.
‎Intră! Stai lângă mine!
‎Vino!
‎Vino aici!
‎Aici stai tu?
‎E așa de umed și miroase…
‎Eu mă simt ca la Taj Mahal.
‎- Taj Mahal… ‎- Da, dle.
‎Taj Mahal e un mormânt, Balram. ‎Nu trăiești în Taj Mahal.
‎Bine, dle.
‎N-am făcut niciodată ce am vrut în viață.
‎- Ce voiați să faceți? ‎- Muzică.
‎Sau măcar să o produc.
‎Am stat atâția ani în SUA ‎și am încercat să fiu ca ei.
‎- Dar am inimă de indian. ‎- Absolut, dle.
‎Dar suntem niște indieni nenorociți.
‎Vreau să merg la Bangalore, ‎să schimb viitorul țării.
‎Asta vreau să fac.
‎Puteți face orice vă doriți.
‎- Sunteți un om de calitate. ‎- Un om de calitate?
‎Incredibil!
‎Foarte bine! A fost distractiv!
‎Mulțumesc, Balram.
‎Nu credeam că știți să cântați așa.
‎- Mă străduiesc. ‎- Nu, dle. Pe bune.
‎Cânt și eu câte puțin.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Hai, cântă-mi! Da.
‎Bine. O să cânt un pic.
‎M-a învățat bunica.
‎Haide!
‎O, Morari, ce se poate spune despre tine?
‎Spune despre tine…
‎O, Morari, ce se poate spune despre tine?
‎Spune despre tine…
‎În lumea asta a ta ‎Nu vreau să trăiesc
‎Să trăiesc!
‎În lumea asta a ta ‎Nu vreau…
‎Să trăiesc!
‎Drace, ar trebui ‎să ne facem trupă, Balram.
‎Da, noi doi. I-am da pe spate.
‎Da, absolut, dle.
‎Mi-aș dori să am o viață simplă, ca a ta.
‎Scumpul meu Balramji.
‎Ești un scump.
‎Văd că ați ajuns ‎în glorioasa mea capitală.
‎PREMIERUL CHINEZ, ÎN INDIA
‎Poate bem ceva când vizitați Bangalore.
‎Nu mi-aș permite ‎nici măcar un Johnnie Walker Black
‎cu banii ciordiți de la fostul patron,
‎sau o cameră la un hotel de cinci stele, ‎cu banii de la dna Pinky.
‎Cei ce se nasc în lumină, ca stăpânul meu, ‎pot alege să fie buni.
‎Cei ce se nasc în coteț, ca mine, ‎n-au de ales.
‎Partidul din opoziție și outsiderul,
‎Marea Socialistă, ‎speră la sprijinul Indiei rurale.
‎Partidul ei e varză.
‎Guvernul ăsta va câștiga acum,
‎trebuie să le mai plătim până la alegeri.
‎Nu. Nu pot face asta.
‎Lucrurile o să se schimbe. ‎Apoi o să faci ce vrei.
‎- E greu. ‎- Ce dracu' a fost asta?
‎Cine-a zis să faci asta? ‎Îți vine să crezi?
‎De ce i-ai dat bani?
‎Oprește radioul, boule!
‎Jegosul ăsta crede ‎că face acte de caritate.
‎- De ce-a făcut-o? ‎- Sunt banii lui taică-tu?
‎- Cine te crezi? ‎- Scuze, dle! N-o să mai fac.
‎Aveți grijă ce spuneți în preajma ‎șoferilor. Știm să citim pe buze.
‎Eram sigur că Mangustă îmi rostise numele,
‎urmat de un cuvânt temut de servitori,
‎„înlocuitor”.
‎- La Parlament. ‎- ‎Ji, ‎dle.
‎Telefonul.
‎Pune-o în mașină!
‎Era salariul pe doi ani,‎ ‎poate pe trei.
‎Eu valoram mai mult.
‎În zilele următoare m-am străduit ‎să nu mă uit la geanta roșie.
‎Orașul știa că arde ceva înăuntrul meu
‎și ardea și el.
‎Tată?
‎Chiar de-ar fi să-i furi… ‎nu s-ar chema furt.
‎Dl Ashok mituiește politicieni ‎ca să nu plătească impozite.
‎Deci de la cine fură?
‎De la oamenii de rând din țara asta.
‎De la mine.
‎Și de la tine.
‎Să mergem!
‎Balram! Să mergem!
‎Durează vreo două ore.
‎Care ar fi destinația mea, ‎dacă aș veni aici cu geanta roșie?
‎Porumbeii. Câinele. Gara.
‎Ei simțeau.
‎Un cocoș încerca să evadeze din coteț.
‎Ce i-ar face dl Ashok familiei mele?
‎- Domnule? ‎- Da?
‎Dle, e ceva…
‎Vreau să vă spun ceva.
‎Da. Spune!
‎Vreau să vă crăp capul și să vă fur banii.
‎Știu la ce te gândești.
‎Ți-e dor de casă, nu?
‎Da, dle.
‎Aranjează o călătorie!
‎Și…
‎Nu-ți face griji pentru cheltuieli! Ține!
‎- Da? Noapte bună! ‎- Da, dle.
‎Mi-a dat doar cât pentru un bilet dus.
‎Sfidând toate așteptările…
‎TRĂIASCĂ MAREA SOCIALISTĂ
‎…și cu sprijinul săracilor,
‎Marea Socialistă a câștigat ‎majoritatea voturilor
‎cu: „Nu e apă la robinet.
‎Ce ne dau politicienii bogați‎ ‎de la Delhi?
‎Celulare.”
‎Un sărac poate să bea un telefon ‎când îi e sete?
‎Am ales partea greșită.
‎Oprește mizeria aia, boule!
‎Nu te aud. Mai zi o dată!
‎Am înțeles. Mișcă-te! La o parte!
‎Da. Toate satele idioate au votat-o.
‎Ce dracu' ne facem acum?
‎Condu, jegosule! De ce ai luat-o pe-aici?
‎Trăiască socialismul!
‎Tata vă felicită. ‎Ne bucurăm toți pentru succesul dv.
‎Drăguț din partea voastră.
‎Am vrea să ne arătăm aprecierea donând
‎un milion de rupii partidului dv.
‎Atât ai plătit ‎partidului din opoziție, măgarule?
‎Vrem patru milioane de rupii. ‎Luni seara, la hotelul Sheraton.
‎Ai priceput?
‎Am luat autobuzul din sat, apoi trenul…
‎Am ajuns aici după ce am întrebat de tine.
‎Bunica a zis că o să ai grijă de mine ‎și o să mă ajuți să mă fac șofer.
‎- Cine ești? ‎- Dharam.
‎Al patrulea fiu al mătușii Lattu.
‎- Ce ai în mână? ‎- O scrisoare.
‎O scrisoare? S-o văd!
‎Dragă nepoate, ‎Au trecut șapte luni și două zile…
‎de când nu ne-ai mai trimis bani.
‎Orașul ți-a corupt sufletul.
‎Viața aici a devenit grea. ‎Domnul Indra e nefericit.
‎Trebuie să ne mai trimiți bani.
‎Ți-am aranjat nunta.
‎Dacă nu vii aici, ‎îți trimitem fata cu autobuzul.
‎Dacă refuzi,
‎o să-i trimitem o scrisoare stăpânului tău ‎pentru a-i explica totul.
‎Chiar are de gând să mă însoare?
‎Da, unchiule.
‎Întoarce-te, să te mai lovesc o dată.
‎Întoarce-te!
‎A doua zi dimineața, ‎dl Ashok a făcut ceva ce nu mai făcuse.
‎El cine e?
‎Mi-a dat o zi liberă.
‎Nepotul tău?
‎Ji, ‎dle. E rudă cu mine.
‎Dar știam deja ‎că bogații nu dau nimic gratis.
‎Îmi găsise înlocuitor.
‎Atunci am văzut creatura ‎care se naște o dată la o generație,
‎tigrul alb.
‎Iqbal, marele poet musulman, ‎avea dreptate când scria:
‎„În clipa în care îți dai seama ‎ce e frumos pe lumea asta,
‎încetezi să mai fii sclav.”
‎Speram că, a doua zi dimineața, ‎când nu mă voi întoarce,
‎va ști că trebuie să fugă.
‎La Sheraton, dle?
‎Da, la Sheraton.
‎A sunat Pinky.
‎Vrea să știe ‎dacă mă mut înapoi la New York.
‎Plecați, dle?
‎Și să mă prefac că-s altcineva? ‎La urma urmei, asta e țara mea.
‎E o poveste despre un brahman viclean ‎care voia să-l înșele pe Buddha.
‎Brahmanul întreabă:
‎„Stăpâne, te consideri om sau zeu?”
‎La care Buddha zice zâmbind: ‎„Nici una, nici alta.”
‎„Sunt doar unul care s-a trezit, ‎în timp ce restul încă mai dormiți.”
‎Ce e? De ce-ai oprit?
‎E ceva la roată.
‎Așteptați un minut! Mă duc să verific.
‎Bine.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Sunt probleme la roată.
‎Bine.
‎Să chemăm ajutoare!
‎- Poftim? ‎- Să chemăm ajutoare!
‎Cine o să vină aici, dle?
‎Dacă vă dați jos, o reparăm împreună.
‎Nu. Plouă. Să chemăm ajutoare!
‎Și ce să facă? O să întârziați.
‎Dacă vă dați jos, nu durează mult.
‎Bine.
‎- Atenție la sticlă! ‎- Da.
‎O s-o dau la o parte.
‎- Asta? ‎- Da, dle.
‎- Pare în regulă. ‎- Nu e, dle.
‎Trebuia să-mi găsiți demult înlocuitor.
‎Nu sunt politician.
‎Sunt oameni extraordinari. ‎Pot să ucidă și să meargă mai departe.
‎Nu și eu. N-am ieșit din camera asta ‎patru săptămâni, până m-am calmat.
‎Ultima fază ‎în uluitoarea mea poveste de succes
‎era să devin, din antreprenor social, ‎antreprenor în afaceri.
‎Nu era simplu.
‎Dar aveam un avantaj.
‎Eram la Bangalore ‎și dl Ashok îmi zisese care e viitorul.
‎Externalizarea.
‎Când i-am văzut pe șoferii aceia
‎intrând și ieșind ‎din centrele de telefonie către America,
‎am știut care avea să-mi fie locul.
‎Dar cum puteam să scap de concurență?
‎Apoi m-am întrebat: „Ce ar face dl Ashok?”
‎Domnule!
‎Namaste, ‎dle.
‎Voiam să vă aduc un dar, ‎în semn de recunoștință.
‎Pentru ce?
‎Pentru binele pe care o să mi-l faceți.
‎Nici grijă! Nu erau toți, dar erau destui.
‎Știți de ce nu m-au găsit niciodată?
‎Fiindcă semăn cu jumătate dintre indieni.
‎CĂUTAT PENTRU CRIMĂ
‎STAȚIA DE TAXI MANOJ
‎Poliția a arestat șoferii de la centrul ‎de telefonie, pentru permise expirate.
‎Antreprenorii creează oportunități.
‎Așa mi-am pornit propria afacere.
‎Șoferii Tigrului Alb.
‎Am 30 de șoferi care lucrează în schimburi ‎pe 26 de vehicule,
‎toate cu aer condiționat, pentru vară.
‎Împreună cu acțiunile mele bancare,
‎valorez de 15 ori suma împrumutată ‎de la dl Ashok.
‎Excelență, vizitați-mi site-ul!
‎Dacă vă place ce vedeți, ‎puteți da clic pe…
‎CONTACTAȚI-L ACUM PE ASHOK SHARMA! ‎SERVICIU DE TAXI PREMIAT
‎Da, Ashok.
‎Așa-mi zic acum.
‎Dar nu-mi tratez șoferii ca pe servitori.
‎Nu-mi pasă ce religie au ‎și sigur nu-i consider familia mea.
‎Sunt angajații mei.
‎Îi pun să semneze un contract, ‎pe care-l semnez și eu.
‎Și, dacă e vreo problemă, ‎nu-i las pe șoferi să ia vina asupra lor.
‎Putem să-l ducem la spital?
‎E fratele băiatului mort.
‎Și șoferul dv., care l-a lovit, e acolo.
‎Namaskar, ‎eu sunt Ashok Sharma.
‎Sunt proprietarul vehiculului. ‎Eu am mâinile pătate de sânge, nu șoferul.
‎S-a întâmplat o tragedie oribilă, ‎dar e târziu…
‎Aleg să procedez diferit ‎față de stăpânii mei.
‎Acum trăiesc în lumină.
‎Îmi exprim tristețea profundă ‎pentru pierderea fiului dv.
‎Aici sunt 40.000 de rupii.
‎Nu vi le dau fiindcă trebuie, ‎ci fiindcă vreau.
‎Înțelegeți?
‎O să-l ajut pe celălalt fiu al dv.
‎Poate fi șofer la mine, ‎o să am grijă de el.
‎Mă gândesc mult la fostul meu șef
‎și mi-e dor de el.
‎Nu-și merita soarta.
‎Ar fi trebuit să-i tai gâtul lui Mangustă.
‎FAMILIE DE 17 PERSOANE ‎UCISĂ ÎNTR-UN SAT DIN NORD
‎N-o să știu ‎ce s-a întâmplat cu familia mea.
‎Pot doar să mă întreb.
‎Dar săracii pot ajunge în vârf ‎doar în două feluri,
‎prin infracțiuni sau prin politică.
‎Și în țara dv. e la fel?
‎Te gândești la mama și la tata?
‎Mai dă-mi un pahar cu lapte, unchiule!
‎Și un bol de înghețată.
‎Înghețata e pentru duminică.
‎Nu. E pentru azi.
‎Isteț băiat.
‎- Asta e mașina? ‎- Domnule.
‎Excelență, eu v-am scris e-mailul.
‎Tigrul Alb, Ashok Sharma. Îmi pare bine.
‎Marii antreprenori au grijă ‎de ziua de mâine.
‎Imobiliare. La câte companii americane ‎vin la Bangalore,
‎albii trebuie să aibă unde să doarmă.
‎Mulțumesc, dle.
‎Ședere plăcută în India!
‎Albii sunt pe picior de plecare.
‎O să fie terminați cât trăim noi.
‎E secolul oamenilor ‎cu piele maro și galbenă.
‎Domnul să-i salveze pe ceilalți!
‎Și, uneori, cred că, și dacă m-ar prinde,
‎n-aș spune niciodată că am greșit.
‎A meritat să știu
‎pentru o zi, pentru o oră, ‎pentru un minut,
‎cum e să nu fii servitor.
‎Ce se întâmplă ‎într-un film hindus cu crime obișnuit?
‎Un sărac omoară un bogat, ‎apoi are coșmaruri
‎despre mort, care-l urmărește ‎țipând: „Criminalule! Rușine!”
‎Nu se întâmplă așa.
‎Adevăratul coșmar e atunci când simți ‎că n-ai făcut-o,
‎că nu ți-ai ucis stăpânul, ‎că te-ai pierdut cu firea
‎și că încă ești servitorul unui alt om.
‎Dar apoi te trezești…
‎nu mai transpiri ‎și inima îți bate mai încet.
‎Coșmarul s-a terminat.
‎Chiar ai făcut-o. Ți-ai ucis stăpânul.
‎Am schimbat tabăra.
‎Am reușit. Am evadat din coteț.
‎BAZAT PE CARTEA „TIGRUL ALB” ‎DE ARAVIND ADIGA
‎Subtitrarea: Daniela Vereș