NETFLIX UVÁDÍ
DILLÍ 2007
- Mám přejít na tequilu? Ale jsem… - Proč ne?
- Mahárádžo, zazpívej mi! Zpívej! - Zpívej!
Co dělá na téhle straně silnice? Co to má být? Co to?
- Proč takhle jede? - Madam, mám řídit já?
- Bojíš se, Mahárádžo? - Ne, nebojím.
Ale bojíš.
- Madam, kráva! - Ta se nepohne.
Svatá krávo, so jao!
Byly to ty nejlepší narozeniny. Nezvládla bych to, kdyby…
Hodně štěstí, zdraví…
Proboha.
Hodně štěstí, zdraví.
Ty jsi ale…
Hodně štěstí, milá Pinky,
hodně štěstí…
Promiňte. Takhle se příběh začínat nemá.
Koneckonců jsem Ind,
a starobylým a ctěným zvykem mého lidu
je začít příběh modlitbou k vyšší moci.
I já bych měl tedy začít políbením nohy nějakému bohu. Ale kterému?
Muslimové mají jednoho. Křesťané tři.
A my hinduisté jich máme 36 milionů.
To znamená, že mám na výběr
z 36 milionů a čtyř božských nohou.
Někteří se domnívají, že žádný z těchto bohů není,
ale v mé zemi se vyplácí hrát na obě strany.
Indický podnikatel musí být zároveň čestný i podvodník, uštěpačný i důvěřivý,
upřímný, ale zároveň lstivý.
Čínský premiér Wen Ťia-pao
tento měsíc přiletí do Indie, aby se setkal s předními podnikateli.
Rád by se dozvěděl víc o vzmáhající se indické ekonomice.
Setkání dvou supervelmocí s napětím sleduje celý svět.
Čeká se, že Ťia-pao…
Vaše Excelence, pane Ťia-pao.
Když jsem se dozvěděl, že se v Indii setkáte s podnikateli,
hned jsem věděl, že vám musím napsat.
K rukám Jeho Excelence Wen Ťia-pao, kancelář premiéra, Peking.
Byť náš národ nemá pitnou vodu, elektřinu,
kanalizaci, veřejnou dopravu,
hygienické návyky, disciplínu, slušné chování ani dochvilnost,
máme zde podnikatele.
Premiér Ťia-pao chce zjistit víc o rostoucí outsourcingové ekonomice…
Již nějakou dobu rozmach vaší země sleduji, pane.
Vím, že vy Číňané velmi milujete svobodu, zejména svobodu jednotlivce.
Britové z vás chtěli učinit své sluhy,
ale nikdy jste to nepřipustili.
To obdivuji, pane premiére.
Víte, sám jsem kdysi býval sluhou.
Dnes jsem slavný podnikatel v Bangalore, indickém Silicon Valley.
Jméno nese po Silicon Valley v Americe,
ale asi se shodneme, že Amerika už je passé.
Zato Indie a Čína představují budoucnost.
Ve víře, že budoucnost světa
nyní leží na bedrech žlutého a hnědého muže,
když bílý muž, náš někdejší pán,
čelí zkáze v podobě úchylných sexuálních praktik, nadužívání mobilů a drog,
nabízím, že vám povím, a to zcela zdarma,
pravdu o Indii, a to tím, že vám povyprávím svůj životní příběh.
Tohle jsou nejdůležitější a nejlépe živení členové mé rodiny.
Po nich moje prohnaná babička Kusum.
Donutila mého bratra Kišana pracovat v čajovně.
Mého otce, řidiče rikši, připravila o poslední rupii.
Pocházím z vesnice Laxmangar, stále ještě dřímající v temnotě.
Indie, to jsou dvě země v jedné.
Indie světla
a Indie temnoty.
Myslím, že bohatý člověk jako vy ví, ze které pocházím.
Základní fakta o mé osobě vám nejlépe poskytne plakát,
který o mně před lety vyrobila policie
kvůli jednomu podnikatelskému počinu.
HLEDÁ SE POHŘEŠOVANÝ BALRAM HALWAI
Ano, hledá mě policie. Proč?
K tomu se včas dostanu,
ale slibte, že mě nebudete soudit, než si můj velkolepý příběh vyslechnete.
Čti. Ty.
Neumíš to přečíst?
„A, G, Z…“
Mlč!
Copak jsi je nic nenaučil, pitomče?
- Promiňte… - Nemel.
„Žijeme ve velkolepé zemi.
V této zemi došel osvícení Buddha.
Jsme Bohu vděční za to, že jsme se narodili v této zemi.“
Pojď sem, hochu.
- Kdo je tato žena? - Velká socialistka, pane.
A jaké je její poselství dětem?
„Z každého chudého chlapce z jakékoli zapadlé vesnice
se může stát indický premiér.“
Jaké je v džungli nejvzácnější zvíře,
objevující se jen jednou v dané generaci?
Bílý tygr.
To jsi ty. Bílý tygr.
Postarám se, abys dostal stipendium na školu daleko odsud,
v našem nádherném hlavním městě Dillí.
Tati, víš, jak se tomu anglicky říká?
Jak?
Tohle je „clavicle“.
A ramena jsou „shoulders“.
A páteř je „backbone“.
- A jak se říká tomuhle? - „Cheeks.“
- A tomuhle? - „Nose.“
A co je tohle?
V temnotě jsme všichni spali pohromadě,
nohy jeden přes druhého jako jedno stvoření, jako mnohonožka.
JAK KROKODÝLI PLAVOU?
AŤ ŽIJE VELKÁ SOCIALISTKA
Ahoj, Balrame!
Čáp. Byl vlastníkem půdy, který měl pod palcem naši vesnici
a vybíral od nás třetinu veškerých výdělků.
Tolik se na naší vesnici přiživoval, že už nebylo kde brát.
Ještě víc jsme se ale báli jeho syna Promyky.
Můj otec jim neustále něco dlužil.
Znova tě prosit nebudu!
Hej! Vezmi si knihu a křídu, jdeme.
Čajovna? Mám jet do Dillí.
Otec nedal splátku pánovi.
Babička říkala, že musíš začít pracovat.
Kišane!
Co ty tam? Hybaj do práce!
A teď je všechny rozbij.
Nechce se ti?
Představuj si, že je to moje lebka.
Ahoj, zlatíčko.
Sněz si večeři.
Do školy jsem už nikdy nevkročil.
Sněz to.
Koncem toho roku otec onemocněl tuberkulózou.
Nemocnici v Laxmangaru nepostavil, tak jsme museli jet dva dny
tak jsme museli jet dva dny do jiné vesnice.
Najdu doktora.
Žádný doktor nepřišel.
Předvolební sliby mě naučily, jak je důležité
nebýt ve svobodném a demokratickém státě chudý.
Jméno Boží je pravda…
I ve smrti svému osudu vzdoroval.
Bránil se smrti, znovuzrození, další smrti.
To všechno pro nic.
Tehdy jsem pochopil,
jak obtížně v Indii člověk získává svobodu.
Později jsem zjistil proč.
Vrchol toho, co vzešlo z desetitisícileté historie naší země,
je kurník.
Ví, že jsou další na řadě,
ale neprotestují.
Nesnaží se z kurníku uletět.
Služebný lid této země byl vychováván stejným způsobem.
Nábytek, který veze, má cenu jeho dvouroční výplaty,
a přesto věrně předá peníze zpět svému šéfovi,
aniž by zcizil jedinou rupii.
Jako každý sluha.
Proč? Protože jsou Indové nejpoctivější a nejduchovnější národ na světě?
Nikoli.
Je to proto, že 99,9 % z nás vězí v kurníku.
Důvěryhodnost sluhů je tak velká,
že dáte-li člověku do ruky klíč k jeho osamostatnění,
hodí vám ho na hlavu a počastuje vás nadávkou.
Naučil jsem se trávit čas odposloucháváním zákazníků.
Čekáním na příležitost.
Dáte si čaj? Nalej čaj!
Něčím, co můj bratr už dávno vzdal.
Hejbni sebou.
Neslyšels? Koukej makat.
VELKÁ SOCIALISTKA
Vím, pane, že komunisté jako vy v Boha nevěří,
ale věříte na osud?
Tehdy jsem ho spatřil poprvé. Čápova nejmladšího syna, pana Ašóka.
Zrovna se vrátil z Ameriky do Indie, do Dhanbádu,
kde jeho rodina zbohatla na uhlí.
Hned jsem věděl, že on je pro mě ten pravý pán.
Zaslechl jsem, že pan Ašók shání druhého řidiče.
Teď se vrátil…
Vždyť neumíš řídit!
Stačí mi 300 rupií na řidičák a…
Ne! Jsi stejně drzý jako tvůj otec.
Zůstaneš tady s Kišanem.
Babička ho oženila,
dala mu dva týdny na radovánky se ženou,
a teď skončil tady. Mě by čekalo totéž.
No jo, zapomeň na to.
Napadlo mě, že kdybych pro ně jezdil, koupila bys buvoly…
Záviděla by ti je celá vesnice.
Takže chceš být řidič pro majitele půdy?
Mohla bys být nejbohatší ve vesnici.
Přísahej u všech bohů, ve které věříš,
že babičce pošleš domů všechny peníze do poslední rupie.
- Přísahám. - Nesměj se!
Štípni se do ruky a přísahej!
Štípu se! Babi, jen pomysli…
Budeš nejbohatší ve vesnici.
Ta hůl bude ze zlata, a až s ní budeš takhle švihat,
celá vesnice se přijde dívat.
Počkej! Babka ti uvařila tvoje oblíbené jídlo!
Sněz si ten mastnej blivajz sám! Najím se v Dhanbádu!
DHANBÁD
Teď jen stačilo naučit se řídit.
Bacha, kreténe!
Jsi z kasty cukrářů.
Jen chlapec z kasty válečníků zkrotí divokého hřebce.
Muslimové, rádžpútové a sikhové mají bojovnost v krvi.
Proč radši nepečeš dorty?
Jezdit nestačí. Musí se z tebe stát řidič.
Když tě někdo bude chtít předjet, udělej tohle…
Z cesty, mamlase!
Z cesty, debile!
Silnice je džungle.
Dobrý řidič musí řvát jako lev, aby v ní přežil!
Najít, kde bydlí, nebylo moc složité.
Jen se dostat přes bránu.
- Jo? - Namasté, pane.
Co chceš?
Nepotřebujete řidiče, pane?
Jezdím čtyři roky. Pán mi nedávno zemřel…
Padej odsud. Šoféra máme.
Vidím, že máte dvě auta. Máte i dva řidiče?
Neslyšels mě? Mazej odsud, pitomče.
Pane? To je váš dům?
Namasté. Jsem od vás z vesnice, pane! Z Laxmangaru.
- Z Laxmangaru? - Ano, pane!
Bohové nad námi musí bdít!
Pracoval jsem v čajovně na hlavní křižovatce!
Nosil jsem vám čaj do vozu.
Pusť ho dovnitř.
- Ale pane… - Pusť ho dál.
Nevěřím svým očím, pane.
Co jste odešel, úroda nestojí za nic.
Modlili jsme se, abyste měl víc synů, kteří by dál vedli vesnici.
Vstaň.
Místní si mě pořád pamatují?
Samozřejmě, pane.
Všichni tvrdí, že nám odešel otec.
Ten nejlepší a nejsvatější vlastník, jako pan Gándhí.
Jako Gándhí?
- Přesně tak. Móhandás Karamčand Gándhí. - No dobře.
Co chceš?
S vaším dovolením, pane,
bych vám chtěl dělat řidiče. Nebo vašemu synovi.
- Jsi muslim? - Ne, pane. Pravidelně se koupu.
Dodržuji hygienu a jsem pracovitý.
- Ahoj, jsem Ašók. - Počkej. Řidiče potřebuješ. Ať se ukáže.
- Vyzkoušíme ho. - Ano.
Promyka, jako na potvoru.
- Řídí dobře. - Jo.
- Z jaké jsi kasty? - Halwai, pane.
Je vysoká, nebo nízká?
V dávných dobách, kdy ještě Indie byla nejbohatší na světě,
existovalo 1 000 různých kast a osudů.
Dnes existují kasty jen dvě.
Muži s velkými pupky a ti s malými.
A může vás čekat jen dvojí osud. Sežrat, nebo být sežrán.
Nižší kasta, pane.
- Všichni naši sluhové jsou z vyšší. - Proč na tom záleží?
- Piješ? - Ne, pane.
- V naší kastě nikdy nepijeme. - A co děláte?
Kradete?
Halwai?
- Jsi cukrář? - Ano, pane.
Tak proto jsi na nás tak sladkej?
- Pečeš? - Jistě, pane. Velmi obstojně.
- Co třeba? - Všechny různé sladkosti.
Guláb džámun, rasgullu, laddú, rasmálájí, kadžú barfi.
Co vás napadne.
Šofér a pekař v jednom. To jde jen v Indii. Můžeš začít zítra?
Ne tak rychle. Nejdřív prověříme jeho rodinu.
- Kolik chceš? - Nechci žádné peníze, pane.
Jste jako můj otec a matka. Nemůžu chtít peníze od rodičů.
Patnáct set měsíčně.
Ne, pane, to je moc. Dejte mi půlku, to stačí.
Jestli se osvědčíš, po dvou měsících dostaneš 2 000.
- A budeš vozit pouze mě. - Ano, pane.
Přestaneš troubit?
Kámo, chceš mi sem vlézt?
- Hejbni se! - Čum, kam jedeš!
- Proč mu nadáváš? - Dáme mu výprask?
- Nedělej to. - Dostane.
Mám tě prokouklýho. Ještě tu práci nemáš, vidláku!
Promyka určitě zavolal svým chlapům do Laxmangaru,
protože dva dny nato, když mi to místo dali,
věděli o mé rodině všechno.
Pýcha a chlouba našeho národa. Indická rodina.
Každý pán musí vždy přesně vědět, kde rodina jeho sluhy bydlí
pro případ, že by se sluha rozhodl pána okrást a utéct.
Stane-li se tak…
Je to fér. Udělal bych to samé.
Tohle pánové rodinám svých sluhů dělají.
Takhle funguje princip kurníku.
Proto je do něj lapeno tolik milionů indických žen a mužů.
Buďte si jistí, že Čáp a jeho synové se na mou věrnost mohli spolehnout.
To je tvůj pokoj.
Ten je můj?
Budeme tu spolu.
Seženu ti nějakou matraci.
Ne, není třeba.
Budu spokojený i na podlaze. Neboj.
A je tu prvotřídní střecha!
Tady. Tohle musíš mít pořád na sobě.
- To je moje? - Ano.
- Hej, hrdino! - Ano, pane?
Doufám, že máš rád koberce.
Až s tím skončíš, umyj všechna okna.
Jasné?
Ale já jsem řidič, pane.
Ne. Jsi druhý řidič.
Může se nějaká nenávist rovnat té, kterou pociťuje druhý sluha
k hlavnímu sluhovi?
Zatímco jsem pucoval, on se promenoval po domě jako pán.
Měl všechny hinduistické bohy nařádkované a pořád se modlil,
jako by mě chtěl obvinit, že jsem komunista, jako jste vy, pane.
Nedovolil jsem mu, aby mě v modlení předčil.
Pane, proč Ram Persad nejí?
- A posledních pár dní mu smrdí z pusy. - Drž klapačku.
Ten muž něco tajil,
ale úspěšný podnikatel vždycky odhalí tajemství konkurence.
Dobrá práce. Skvělé. Slyšels to? Jo, to bylo fajn, ne?
Hej, šofére! Můžeš sem, prosím tě?
Tak fajn, natáhni se…
Ahoj! Pojď dál.
Chci se tě na něco zeptat.
Můžeš se, prosím tě, otočit?
- Ano. - Ne!
Tak jsem to nemyslela. Zůstaň stát.
Zdá se mi, že máš záda…
Je mi trapné to přiznat,
ale tenkrát jsem si myslel, že Pinky, Ašókova žena,
je jedna z „oněch žen“.
Omlouvám se, ani jsem se nepředstavila.
Ahoj, jsem Pinky. Těší mě.
Zlato, to stačí. Musím s ním mluvit.
- Fajn. - Něco mu chci.
Takže, šofére. Jsme oba… Promiň, jak že se jmenuješ?
- Balram, pane. - No jo.
Poslyš, Balrame, víš, co je to internet?
Ne, pane, ale můžu hned jet na trh.
- Přivezu vám ho, kolik chcete. - Není třeba, díky.
Máš Facebook?
Ano. „Book“, knížka. Ty mám rád.
Ano, prý umíš číst. Viděls někdy počítač?
Ano, pane. Ve vesnici jsme jich s kozami chovali spoustu.
- Kozami? - Tak.
Kozy dokážou s počítači divy.
Z tváře jsem jim četl, že jsem řekl hloupost.
Pinky, chodil do školy dva tři roky.
Umí číst a psát,
ale nechápe, co přečetl. Je nedopečenej.
Chováš se hnusně. Vždyť stojí vedle tebe.
- Nechovám. - No tak, Ašóku.
Ty mi nerozumíš.
On představuje bílé místo na ekonomické mapě Indie.
Lidi, kteří chtějí mít internet a mobil a patřit ke střední třídě.
Já jim to můžu pomoct splnit.
Jsi nová Indie, Balrame.
Jsem nová Indie, pane.
Můžeš jít.
Nelíbilo se mi, jak o mně mluvil.
„Nedopečený.“ Ale měl pravdu.
Až přiletíte do Indie vy, pane, setkáte se s miliony lidí jako já.
Otevřete naše hnědé lebky a posviťte si dovnitř.
Najdete tam spoustu polovičatých, napůl správných myšlenek,
všechny zašmodrchané jedna do druhé, podle nichž žijeme a jednáme.
Skvělé. Trochu výš. Jo, tam.
Věř mi. Budoucnost Indie leží v outsourcingu u amerických firem.
Naše budoucnost je Čína. Budují superdálnice, potřebují uhlí.
My uhlí prodáváme.
Měli bychom diverzifikovat. IT sektor vzkvétá, internet…
Internet? Co je to?
Uhlí je skutečné.
Ne, pane. Ašók říkal, že internet je stejně skutečný jako pavučina.
Že umí propojit všechny lidi na…
- Víš, za co to bylo? - Ano, pane.
Za co?
- Za internet, pane. - Hej!
Moc tlačíš. Tátovi to vadí. Ne tak zhurta.
Proč biješ sluhy?
V Americe by tě mohli žalovat.
Tady nejsme v Americe, synu.
A za to si nás váží. To si pamatuj.
Trochu výš.
BIO OSVĚŽOVAČ CENA 4 300 RUPIÍ
Přepočítej si to. Nechci pak žádný stížnosti.
Mohl jsem si nechat jen 200.
V pořádku, pane!
Babička každý měsíc pro zbytek poslala Kišana.
A nejsou ze stejné kasty. Ona je křesťanka.
- A on si ji vzal? - Jo.
V Americe je to normální.
Její rodina byla taky proti, ale on je neposlechl.
- Ona je Američanka? - Ne, Indka.
Narodila se tady. Ve dvanácti letech se odstěhovala.
Řekla mi to.
Ona s tebou mluví?
Jestli se mnou mluví?
Říká mi všechno!
Jsem první řidič!
Opravdu?
Můžu taky dovnitř?
- To se nesmí. - Proč?
Co blázníš? Jestli tě uvidí Mukéš, bude nadávat!
- Měj se! - Jo, ty taky!
Že mě to nenapadlo dřív. Byl ramadán.
Ovšemže přes den nemohl jíst a pít.
První řidič byl muslim, a Čáp muslimy nesnášel.
Co slunce s měsícem budou zářit, přetrvá i naše paní.
Ať žije naše paní!
Sláva socialismu!
Málem jsem se skácel.
Byla to ta žena, kterou jsem odmala vídal na milionu předvolebních letáků.
Velká socialistka.
Jako my, co jsme žili v temnu, byla i ona z nižší kasty.
Coby úspěšná podnikatelka
se vyšplhala až na pozici důležité ministryně.
Uměla se boháčům pořádně mstít a my ji za to měli v oblibě.
Těžíte uhlí z vládních dolů,
aniž byste platili daně, protože jsem to dovolila.
A my už za to svou vděčnost projevili.
Dva miliony rupií je trochu moc. Rádi dáme něco…
Synu! Pojď sem.
- Potřebujete něco, madam? - Postarám se o to.
- Synu! Pojď sem. - Hejbni kostrou, sráči!
Tví movití zaměstnavatelé se mě snaží napálit.
- Co ty na to říkáš? - Ztrať se, šofére.
Drž hubu, kreténe!
Nechcete platit vládě? Zaplaťte mně.
Dva a půl milionu. A myslím to vážně!
Nebo potáhnete zpátky do Laxmangaru, kam patříte, vy burani.
Proč platit téhle nicce?
Pojedeme přímo do Dillí a uplatíme opoziční stranu.
Ona příští volby prohraje.
Souhlasím, otče. Chci jet do Dillí.
Zůstaň a uč se rodinnému byznysu. My to s Mukéšem vyřídíme.
- No tak. - Tatínku, jestli smím…
Neměl jste se k ní tak chovat.
To se nemělo stát. Jen chvilku.
Dillí je kosmopolitní jako New York.
Hele, Ašóku. Řekni jí, že není namístě, aby mluvila.
Bože. Haló, jsem tu taky. Můžeš mi to říct přímo.
Mám doktorát z chiropraxe z univerzity v New Yorku.
Kus papíru dobrej leda tak na zeď do ložnice, kam patří i ona.
Hele, víš co? Ne. Poslouchej.
Odjedeme s Ašókem do Dillí vyřešit tvůj problém s daňovými úniky
a pošleme ti čumkartu. Co ty na to?
Kde se vzala ta Pinkyina bojovnost?
- Nezáleželo jí na tradicích. - Znám svého muže!
A když měl první řidič za odměnu jet s mým pánem do Dillí,
udělal jsem něco, co bych si radši nechal pro sebe.
- Co to děláš? - Á, tady jsi!
Musím s Ašókem do Dillí.
Pajero musí vypadat bezvadně.
Pleteš se. Do Dillí ho vezu já.
Vážně? Chceš obhlídnout mešity?
Jdi od toho auta.
Myslím si, že pan Mukéš nechce,
aby Mohamed Mohamed nebo jak se to vlastně jmenuješ,
dostal přidáno na 3 000 rupií.
Vozím je už dvacet let.
Pan Ašók je jako můj vlastní syn.
Vozil jsem ho jako kluka do školy.
Pádný argument.
Jen Alláh ví, jaké zkažené myšlenky jsi pánovi vnutil.
Prosím, pane, mám rodinu.
Nemáme ji všichni?
Jaký bídný život,
muset tajit své vyznání a jméno, jen aby získal práci sluhy.
Chtěl jsem za ním běžet a omluvit se.
„Jeď jako řidič do Dillí ty.“ Odpusť mi, bratře.
Nikdy nevíte, kdy se můžou hodit.
Jedu do Dillí v klimatizovaný káře!
- Zlato, dveře… - Jo.
- Já se počurám. - To ne, chudáčku!
- Balrame, vezmeš tašky? - Ano, madam.
Dojdi si tamhle pro vozík.
Vyndej zavazadla a jeď zaparkovat.
Ano, pane.
Celá ta část je úžasná.
Něco z toho je moc blýskavé, to bych chtěla změnit.
- Někam ty tašky polož. - Podívejte na ten balkon!
- To nebe, pane! - Co? Chceš vidět kometu?
Dones ty tašky do pokojů, jak jsem řekl. A ukliď to tu.
Připravil jsem panu Ašókovi večeři a pak jel s autem do garáže.
Tam bydleli všichni sluhové včetně šoférů.
O Dillí musíš vědět, že jsou tu pěkné silnice,
zlí lidé a prohnilá policie.
Pánovo oblečení se pere tady a posílá se zpátky nahoru. Tu je záchod.
Tenhle telefon zazvoní, když šéf něco potřebuje.
Je tu i chrám, jestli se chceš modlit.
A tady je naše zahrada pozemských rozkoší.
Když máme peníze, hráváme tu karty.
Tenhle řidič trpěl kožní nemocí zvanou vitiligo.
Vypadal jako klaun. Zvedal se mi z toho žaludek.
Tady probíhá veškerá zábava! Pojď!
Když si nedáš pozor, komáři tě snědí zaživa.
Jestli chytneš malárii, bude ti několik týdnů příšerně.
Ale jestli od něj chytneš horečku dengue…
Přísahám, že se budeš třást jako osika.
A určitě umřeš.
- Kvůli komárovi? - To si piš.
Tohle je tvoje cimra.
Pěkná. Ale s kým tu budu?
- Chceš si sem přivést rodinku? - Ne.
- Chceš se tu šmajchlovat? - Ne.
- Jak se má tvůj ptáček? - Co je to za homokládu?
Jděte.
- Koukni mu do tašky. - Jo.
- Hele, ven! - Nech nás podívat.
Ten kretén má hezčí uniformu než ty.
- Podle tý tašky poznám, že je k ničemu. - Vidláku…
Kolik ti platí?
Dost. Jsem spokojený.
Krotkej, věrnej pejsek, co?
Odkláněl jsem se od jeho obličeje, jak to jen šlo.
Když tvůj šéf bude něco chtít,
mám všechno.
Zahraniční vína…
Golfové míčky.
Holky.
Můj pán na tohle není. Je to slušný člověk.
Slušný člověk?
Bohatý člověk!
BALRAM
- Ústředí Národní strany. Jedeme. - Dobré ráno.
- To nemusíš. - Ne, pane. Prosím.
Fakt, zvládnu to. V pohodě.
Následující dny jsem vozil pana Ašóka, Promyku a červenou tašku
po návštěvách u vládních úředníků.
Demokracie. Něco, co vy, lidé se žlutou pletí,
navzdory triumfům jako je kanalizace, pitná voda a zlaté z Olympiád,
stále ještě nemáte.
Řídit Indii já, nejdřív zavedu kanalizaci…
NÁR. STRANA INDIE
…až pak demokracii.
K prezidentovi domů. Rychle!
- Já sám, Balrame. - Pane.
KRÁLOVSKÁ BANKA INDIE
- Tady jsi měl odbočit, debile! - Co děláš? Nech ho!
Musíme ho vyměnit za někoho, kdo zná Dillí.
Teď jsme přijeli. Klid.
Vzpomeň si, kdyžs přijel do New Yorku a nemohl najít 42. ulici.
To se stává.
To zvládneš. Neboj.
Tehdy se mě poprvé dotkl.
Promiňte, pane.
- Moc vám děkuji. Ano. - Jo, opatrujte se. Sbohem. Ano.
Proč byl pan Ašók tak naštvaný?
Kdybych navštívil prezidentův dům, řval bych nadšením:
„Byl jsem tady!“
Až budu pryč, budeš za nimi dál jezdit.
Nenech ze sebe vytřískat víc peněz.
Podívej, míjíme Mahátmu Gándhího,
zrovna když jsme dali úplatek ministrovi.
Největší demokracie světa. To je výsměch.
- Jako bych slyšel tvou ženu. - Ji z toho vynech.
Doufám, že ví, že zůstáváš v Indii.
Jen trochu.
Smíchejte to, prosím.
Dobrý sluha musí znát své pány od A do Z, od úst až k řitnímu otvoru.
Pane.
Tady to je. Bez brambor.
Brambory Promyku nadýmají.
Máš dobrou paměť, chlapče!
Každý den dávej bratrovi stav kilometrů.
Ano, pane.
Ať víme, že se neprojíždíš bez dovolení
a nešukáš v autě pokojské.
Čemu se směješ?
Policie dala všem sochám v Dillí do očí kamery. Sledují tě.
- Kapišto? - Ano, pane.
Hudbu ani klimatizaci si sám nepouštěj.
- To je jedno. - Když necháš klimatizaci puštěnou…
Bude s tebou vyjebávat.
Ujede ti vlak. Pojď.
Když Promyka odjel, stal se pan Ašók mým jediným pánem.
V Laxmangaru bychom mu říkali Jehňátko.
Zatím ahoj.
Ten song zbožňuju. Zesil to.
No tak, Mukéš tu není, ohul to.
Ovocná vůně pánova parfému mi stoupala do nosu.
Líbí se ti to?
Ano, pane.
O tomhle nikomu neříkej. Ani Pinky.
Ne!
Slíbil jsem, že přestanu.
Ne, pane, jistěže ne.
Co se děje mezi sluhou a pánem zůstane tajemstvím.
Nejsem tvůj pán! Takhle nemluv.
A přestaň mi říkat „pane“.
- Jmenuju se Ašók. Říkej mi tak. - Ašóku.
Ano, Ašók. Vím, že to jméno není nic moc, ale žít s ním musím.
- Je to moc dobré jméno, pane. - Fakt?
Líbí se ti? Tak se ho drž.
Pane, měl byste Indii reprezentovat na olympiádě.
Někdy vám ty vaše ruce závidím.
Mohl bys být zticha?
Napravo!
Balrame, máš tlustý sklo. Pojď, sedni si sem.
Nikdy jsem neviděl nikoho žít v temnotě tak spokojeně.
Tak přece jen v jehňátku kolovala krev bohatých vlastníků půdy.
Sbohem, pane.
Je to super, když se cítíš sám nebo tě štve šéf.
Je tam pomsta, znásilnění, vražda, sex. Má to všechno.
Můžeš si s tím fakt užít.
Dá se u toho i honit.
Červená podprda, velký kozy…
Vidláku, máš to rád?
Velký kozy, pořádný prdele!
Držíš je v ruce jak mango a okusuješ je.
- A vycucneš! - O čem to mluví?
Ale nenech svýho ptáčka polapit těmi jejich tmavými jeskyněmi!
Mám se přimluvit?
Všiml jsem si, že dámy tady nemají na nohou a v podpaží chlupy!
Cože?
Tvoje máma tam všude chlupy má? A tady a tady taky?
Jsou všechny ženské od vás chlupaté?
- Tvoje rodina visí na stromech jak opice… - Nechte mou rodinu na pokoji.
To byla jen sranda.
Plivu snad já na tvoji rodinu?
- No tak! - Vrať se!
Tehdy jsem se rozhodl, že už v Dillí nikomu nikdy neřeknu
nic z toho, co si myslím.
Schováváte si karty do zadku.
Vidláku! Kam jdeš? Ven umřít?
- Hej, debile! - Buzno.
Pane, není tu někde místnost, kde bych mohl bydlet o samotě?
Tamhle je jedna.
Ale kdo chce žít sám?
Pinky chtěla navštívit Ašókova strýce poblíž Laxmangaru.
A tak jsem se v Čápově autě vezl zpátky domů.
To je krása.
Tímhle mě pěkně štvala.
Byla by to její chyba, kdybych naboural.
Jsi rád, že uvidíš babičku?
- Ano, madam, moc rád. - Fajn.
Cos to teď udělal? Sáhl sis prstem do oka. Projíždíme posvátným místem?
Ano, pane.
Právě jsme minuli posvátný strom, tak jsem mu vzdával úctu.
Kde? Který?
- Tamhle, madam. - Aha, ten velký.
Celá tahle oblast je posvátná.
Vidíš, jak uctívají přírodu? Kdo tohle v New Yorku dělá?
- Lidi v Brooklynu na dvorcích za domy. - To tak.
Zase jsi to udělal. Je tu někde další?
Ano, pane. Vidíte tamtu stezku?
- Vidím. - Jo.
Prý po ní šel sám velký Buddha,
dokud nenašel Strom osvícení.
- Fakticky? - Ano.
Promiňte, myslím, že byste to měl udělat taky.
- Jinak to prý přináší neplodnost. - Ne.
- Tak to musíme. - Ne!
Jak je to? Doleva, doprava a pak hlava. Udělej to.
Museli ukázat zbožnost u každého stromu, skály a chrámu, co jsme míjeli.
Vidíte tamhle ten kopec, pane?
Měli mě jako svatého.
Levá, pravá, hlava.
- Levá, pravá, hlava. - Levá, pravá, hlava.
Vysadil jsem je u vily strýce pana Ašóka.
Říkali jsme mu „Buvol“.
Pak jsem se musel setkat se svou rodinou.
Ahoj, strejdo, jak se máš?
Jak to jde, bratře?
Pán si vzpomněl na rodinu.
Co jsi v Dillí, neposlals domů ani floka.
Odpusť, bratře, teď jsem tady.
Můj vnuk je velký zvíře!
Ale nutí babičku, aby oddřela všechnu práci za něj.
Takový je osud stařeny v tomhle světě.
Chtěl jsem ho vzít s sebou do Dillí, zachránit ho odsud.
Sněz to kuře.
Sama jsem ho dělala.
Takové jsi už dlouho nejedl.
Pan Ašók je vegetarián.
Asi se v té Americe nadobro pomátl.
Taky o tom uvažuju.
Cože? Jsi snad bráhman?
Jez. Jsi tak pohublý.
Tělo by se mělo vykrmit na svatbu.
- Čí svatbu? - Tvoji!
Našli jsme ti dívku.
Do konce roku se ženíš.
Potřebuju čas. Nejsem na to připravený.
Nejsi připravený?
Tak sněz to kuře.
Nechci se ženit.
Přestaň myslet jen na sebe a začni myslet na rodinu.
Jez.
- Nejsi pan Ašók. - Nerozumělas?
Budeš mě nutit? Nechci se ženit.
Já se z tebe zblázním.
Munno!
Kam jdeš? Stůj!
Co se stalo?
- Musíš dál posílat peníze. - Nebudu.
Ty peníze patří rodině!
Vysála z tebe život a udělala z tebe trosku.
A nechá tě chcípnout jako tátu.
Proč nejím maso? Proč Pinky nosí kalhoty? Proč nemáme děti? Nedají si pokoj.
- Myslím, že bychom se tam neměli vracet. - Možná ne.
Každá třetí budova v Indii se postaví v Bangalore.
Víš proč?
- Outsourcing z USA. - Diverzifikování, pane?
Jo, přesně. Dobrá práce, Balrame.
Asi začnu nabízet finanční služby.
Znám spoustu firem na Wall Street.
Do Bangalore vás odvezu třeba hned.
- Hned teď? - Ano, pane.
- Je to na druhé straně země. - Nevadí. Nemusím spát.
- Pojedu celou noc. - Ne, děkuju.
Nejdřív musím mít byznys plán. Tak, jak se patří.
Budete ho mít, pane.
Ano, budu.
- Ašóku! - Jo?
Kéž by pan Ašók býval opravdový podnikatel a odjeli jsme ještě toho dne do Bangalore.
Vše by se vyvinulo jinak.
Bohatí lidé se rodí s příležitostmi k promarnění.
Ale chudí?
Pojedeme zpátky domů, nebo chce zůstat tady?
Musíte si promluvit. Dupni si.
Prozatím jsme se o tom nebavili.
Myslím, že mlží, protože to ještě nepromyslel…
Balrame! Co to vyvádíš?
- Zázvorový čaj. - S tou rukou.
Co to dělá?
Pinky, to je hnus.
Máš zasviněnou uniformu a z huby ti ustavičně táhne betel.
Vezmi ten čaj a zmiz.
- Přines nový. - Ano.
Až si umyješ ruce.
Obvykle se takhle nechová. Promiň.
Ty nízké kasty jsou všechny stejné.
- Zatím ahoj. - Zase přijď.
- Promluv si s Ašókem, ano? - Jo. Ahoj.
- Balrame? - Ano, madam?
Pojď sem, prosím.
- Pojď. - Madam, mrzí mě to. Přestanu s tím.
- To nic. Posaď se. - Přestanu žvýkat betel.
Ne. To jsem nemyslela. Posaď se.
Podle mě je chyba, že pro nás pracuješ.
Měl bys dodělávat školu, založit si rodinu.
Ašók a vy jste moje rodina.
- To neříkej. Tak to není, Balrame. - Opravdu, madam.
Tomu přece nemůžeš věřit.
Víš, co dělají moji rodiče v Americe?
Provozují zaplivanou večerku v Queensu
a prodávají pivo, betel a porno.
Úkoly jsem dělávala ve sklepě.
Na mamku jednou večer mířili zbraní,
ale stejně zbytek té noční odpracovala.
Já jsem unikla, Balrame. Co chceš dělat ty?
- Chci sloužit vám a panu Ašókovi. - Ne.
- Přestaň už. Ne. - Vážně.
To už neříkej. Právě proto jsou ty vaše kasty úplná blbost.
Mukéš chtěl kvůli kastám rozmluvit Ašókovi naši svatbu.
Seru na něj.
A na tohle.
- To je pasta? - Jo, je bezva.
Úplně vám ty zuby vybělí.
- Kde najdu něco proti svědění? - V lékárně.
Pět set!
- Hodí se do kanceláře? - Jo, mrkněte.
Tyhle jsou za 200. Jsou z kůže, lepší kvalita.
Sleva na 100 rupií!
- Kolik? - Sleva na 100 rupií!
Vyberte si jednu.
K tomu kalhoty za 250. Jsou kvalitní, značkové.
Proč mi otec nikdy neřekl, ať se nedrbu v rozkroku?
Proč mě nikdy nenaučil čistit si zuby?
Proč mě vychoval, abych žil jako zvíře?
Kéž by člověk svou minulost mohl taky jen tak vyplivnout.
Kdybyste se mě zeptal, jak jedna událost souvisí s druhou
nebo jak jedna pohnutka posiluje či oslabuje tu další,
povím vám, že tomu sám nerozumím.
Měl bych vás varovat, že od této chvíle můj příběh dost potemní.
HLEDÁN PRO VRAŽDU BALRAM HALWAI
Vyskočí na mě něco?
Pane jo!
Vše nejlepší k narozeninám, paní. Ať jich zažijete ještě spoustu.
- To koukáš, co? - Broučku, to je nádhera.
- Račte, Mahárádžo. - Pojď.
Vidláku!
Nestůj tam tak sám. Pojď k nám.
Solitérství přináší černý myšlenky.
Koukněte na něj! Je vymóděnej jako anglickej mahárádža!
Snad se nepočural do kalhot.
Dojděte mu někdo pro plenku.
- Kretén! - Promažu ti…
Co tvůj pokoj?
Máš tam šváby?
- To je fajn… - Super. Proboha, miláčku, on usnul.
- Balrame! - Ne! Nebuď ho! Vždyť spí.
Jak se dostaneme domů? Počkej…
Nech to na mně. Udělám to něžně. Balrame.
Balrame!
Kristepane. Teď si snad nasral do kalhot.
Moc mě to mrzí.
- Proboha, promiň. Jsi v pohodě? - Sakra.
- Jsi v pořádku? - Dobrý?
- Panebože, je mi to líto. - Nebreč.
Zdřímnul jsem si.
- Promiň. - To nic.
Pinky, nech toho. No tak, nejsme sami.
Co? Vždyť je tu jen Balram.
Jo, ale… Ne!
Je to jedno, zlato. No tak.
Jsi namol.
Ne dost. Chci zpátky do New Yorku.
- Nezačínej s tím zase. - „Zase?“
Jak to myslíš? Ty o tom nikdy mluvit nechceš.
Domluvili jsme se, že sem pojedeme na půl roku.
Nemluvíš o tom se mnou, protože ses rozhodl, že zpátky nechceš.
Snažím se pomoct rodině. Dlužím jim to.
Musíme o nich mluvit?
Když jsi s nimi, jako bys neměl vlastní osobnost, víš to?
Jsi jako…
Jako odtučněný mlíko.
To nikdo nemá rád.
Můžeme zajít do baru…
Proboha. Počkej.
Ahoj, beruško!
Kupte si, paní. Jen 100 rupií.
Jsem moc hladová.
Můžu se podívat?
Jo.
Prosím, paní. Kupte tři za 200.
- Mám hlad. - Nesahej na to auto.
Nech toho. Chovej se slušně.
- Pane? - Balrame!
Tumáš. Hodná holčička. Ahoj. Nech si to.
Moc milá.
- Víš co, Balrame? - Ano, paní?
- Vylez. Takhle s dětmi nesmíš mluvit. - Co děláš?
- Ven. - Ne, paní. Myslím, že bych měl řídit já.
- Vystup si. - Pane?
- Ona je tu šéf. - No tak.
Tohle je pro tebe.
Dnes večer tě tu nechám s tvým Buddhou.
- Svítí zelená, dělej. - Nepotřebuju nikoho.
- Pane Ašóku! - Sbohem!
Co je sluha bez svého pána?
- To byla jízda! - Bylo to boží! Paráda!
- Madam, dovolte… - Co děláš? Řídím já.
Ne, Balrame. Nesedej si za volant. Pojď sem. Ne.
Myslels, že tě tu necháme? Zlobíš se?
Kdepak, paní. Jste pro mě jako rodiče.
- Nezlobím se. - Sedej.
- Nejsem tvůj otec. To neříkej. - Pane.
Přestaň mi říkat „pane“! Jsme přátelé!
- Nastup si! No tak, má narozeniny! - Ano, pane.
Proč se tak loudá?
Mám přejít na tequilu?
Hodně štěstí, zdraví.
Nejsou mi dva.
Hodně štěstí, zdraví.
Ty jsi ale herečka.
Hodně štěstí, milá Pinky.
Ty jsi šašek.
Hodně štěstí…
- Ne, pane. Musíme ujet. - Musíme ho odvézt do nemocnice.
Madam z toho bude mít potíže.
- Zavolám policajty. - Ne! Myslete na Pinky.
- Je to dítě. Srazila jsem dítě. - Zůstaň v autě.
- Nalož ji. - Srazila jsem dítě.
- Zůstaň v autě. - Volej sanitku.
- Já to udělám. - Žije?
Prosím, poslouchejte, pane,
jestli nezmizíme, bude mít problém.
Někdo si nás všimne. Pane, prosím.
Pane, prosím, nastupte si do auta. Prosím.
- Musíme zavolat poldy. - Uklidni se!
- Ne, musíme zavolat… - Klid, drahoušku! Prosím!
- Zabila jsem dítě! - Prosím tě!
- Prosím! Pusť mě! - No tak, miláčku, klid.
- Musíme se vrátit. - Ne, zlato.
- Musíme. Prosím. - Zlato, ne.
Prosím. Panebože!
Prosím tě, Balrame. Musíme zjistit, jestli žije.
Odvez ho do nemocnice. Prosím!
Co jsem to provedla?
Co je to?
Jen kus dětského oblečení.
Co tam dělal ve dvě hodiny ráno?
Právě, pane.
Není to naše vina. Ten blbeček nám skočil do cesty.
Tak mu neříkej.
Promiňte, pane.
Bože.
- Co budu dělat? - Nic, pane.
Znáte tyhle lidi. Mívají deset, dvacet dětí.
Sami neví, jak se všechny jmenujou.
- Nikomu chybět nebude. - Jo, ale…
- Co když to někdo nahlásí? - A kdo, pane?
Silnice byla prázdná…
A i kdyby jeho rodiče byli v Dillí,
policie tyhle lidi stejně na stanici nepustí.
- Neměl jsem ji poslechnout. - Pane, neberte si to tak.
Nebojte. Jsem tu já a o všechno se postarám.
Jděte si lehnout. Měl jste dlouhý den.
Na tváři se mi rozhostil spokojený úsměv
sluhy, který splnil povinnost vůči pánovi
i ve chvíli nejtěžší.
Balrame, pojď dál. Pojď.
- Zdravím, pane! - Pojď.
- Sedni si. - Sedej.
Na pohovku. Udělej si pohodlí.
- Teď patříš do rodiny. - Ne, pane.
Jen pojď.
- Všechno dobré? - Skvělé, pane.
Mluvils s někým o včerejší noci?
Ne, pane. Umyl jsem auto a šel jsem spát.
- Dobře. - Ano.
Je důležité, abys o tom mlčel jako hrob.
Chápu, pane.
- Dáš si betel? - Ne, pane. Přestal jsem.
- Ale no tak! Tomu nevěřím! - Vážně, pane! Pan Ašók to ví.
- Vím, že si dáváš. - Prosím.
Otevři to.
- Je dobrý? - Výtečný!
O soudce je postaráno.
Když udělá, co slíbil, nemáš se čeho bát.
Udělá, co má.
- Že, Balrame? - Ano, pane.
- Umíš číst? - Jistěže umí.
- Přečti nám to. - Ano, pane.
Zamazal jsem to od betelu.
„Všem zainteresovaným osobám…
Já, Balram Halwai, o své svobodné vůli činím následující prohlášení.
V noci 3. listopadu tohoto roku jsem řídil vůz…
který narazil do neznámé osoby nebo osob nebo předmětů.“
Nechápu, pane.
Vysvětlíme ti to pak. Pokračuj.
„Zpanikařil jsem, neposkytl první pomoc raněnému…
a z místa nehody ujel.
Byl jsem v autě sám a za celou záležitost nesu plnou zodpovědnost.“
Už jsme to oznámili tvé rodině.
Tvoje babička… Jak že se jmenuje?
Balrame?
Hej, Balrame?
Jak se jmenuje?
- Kusum, pane. - Ano, Kusum.
Zajel jsem do Laxmangaru a všechno jí vysvětlil.
Setkal jsem se s tvým bratrem. Byla u toho celá rodina.
Je za to na tebe moc pyšná
a souhlasila, že potvrdí tvou výpověď.
Vidíš? Tady je otisk palce.
Podepiš se nad něj.
Jestli neumí psát, stačí otisk.
Umí psát. Nejednejte s ním jak s blbcem!
Buď zticha.
- Tohle bychom neměli. Není to správné. - Podepiš.
Tak s Pinky zajděte na policii a přiznejte se.
Jestli rozumíš zákonům, postarej se o to. Jinak mlč!
Balrame, pokračuj.
Podepiš to, bratře. Tady.
Nejsi bratr? Můj mladší brácha?
Ano, pane.
Jíme spolu, trávíme spolu čas.
Je tu táta, jsem tu já. Tamhle stojí Ašók.
- Máš se snad čeho bát? - Ne, pane.
Jdi. Běž a počkej venku. Zavoláme tě.
- Dobře? Tak běž. - No tak.
Dobře, pane.
Nech to být.
Když si na to vzpomenu, zuřím tak,
že mám chuť jít ven a nějakýmu zazobanci podříznout krk.
Ani jednou mě nenapadlo, že mám na výběr.
Ani jednou mě nenapadlo říct soudci pravdu nebo zdrhnout.
Jednu whiskey Moonlight.
Byl jsem lapený v kurníku.
A nevěřte ani na vteřinu, že vás může spasit
milionová televizní soutěž.
Výspa světové demokracie.
Pro stovky milionů lidí jako já
vede k osvobození jediná cesta.
Musel jsem to, co jejich rodina udělá, přijmout.
Nejen kvůli sobě, ale i své rodině.
To však nedokáže obyčejný člověk, ale jen blázen se zvrácenou povahou.
Na to musíte být bílý tygr.
Tady jsi!
Šéf se po tobě shání jako blázen.
Byl tu i včera večer.
Jsi nemocný?
Máš tyfus?
Dengue? Malárii?
Zdá se, že tě něco trápí.
To je dost, kreténe.
Kolikrát tě mám volat?
Co čumíš? Dojdi pro olej, budižkničemu.
- Ten zápas snad zmanipulovali. - Hráči jsou posraný až za ušima.
Vrátil ses?
Sedni si k nám.
Kdo vede?
Podívej se sám.
- Prohráváme. - Balram.
Jo.
Hele, Balrame.
Řekli ti to?
Tys mu to neřekl?
Řeknu mu to.
Balrame.
Znají se s někým od policie.
Prý si toho, co jsem udělala, nikdo nevšiml, takže už tě nepotřebují.
No jo. Nech toho divadla. Masíruj!
- Proč jsi ho kopnul? - Je to flákač!
Co ho máš co takhle bít?
- Pinky, klid. - Jak to může udělat? Jako by ne…
Neříkej mi, ať se uklidním. Tobě je to fuk.
- Jak se ti to líbí? - Pinky, nech ho!
- Po tom, co udělal? - Co to děláš?
- Ty! Jdi ode mě!
Dobrý?
A tyhle sračky?
Já končím.
Kašlu na to.
Shání rodinu oběti, aby jim zaplatila odškodné.
- Jsme snad vrazi? - To neudělá.
Sklapni, brácho.
Úplně jí šiblo. Srovnej si ji!
Tvoje přiznání mám a schovám si ho.
Hej, ty.
- Nemáš něco k jídlu? - Běž pryč.
- Už jsem pár dní nejedla. - Nic nemám, nech mě.
Musíš mít aspoň rupku, věnuj mi ji, bratře.
- Běž pryč. - Kam mám jít?
Říkal jsem ti, ať táhneš! Máš něco s ušima?
Chceš tohle? Mám se svlíknout a dát ti svý hadry?
Mám se svlíknout do naha?
- Něco k jídlu… - Já se z tý báby zcvoknu!
Dej mi něco k jídlu…
Za poslední půlrok jsem vydělal 36 rupií. Chceš je?
- A co pak budu jíst já? - Dej mi jídlo, synku.
Ta ženská zešílela! Odvezte ji odsud. Patří do blázince.
Zatkněte ji, jste policajti.
Balrame.
Potřebuju odvézt.
Roky jsi ten klíč hledal, dveře přitom byly celou dobu otevřené.
Říkala jste něco, madam?
Odletěla?
- Cože? Kam? - Vážně nevím, kam odletěla, pane.
- Pročs mě nevzbudil? - Já…
- Pročs mi to neřekl? - Udělal jsem, co chtěla.
Proč jsi ji potají odvezl?
- Proč? - Já za to nemůžu.
A kdo teda? Ty jsi přece řidič!
Nezažil jsem, že by žena muže opustila.
- Neopustila mě. - Nebijte mě, pane.
- Nenechala mě. - Nebijte mě.
Nikdy by mě nenechala, ty nulo.
- Límeček… - Kde je?
- Pane, pusťte… - Kde…
Pusťte mě, pane!
Měli tě do toho lochu zavřít.
Čekal jsem dva dny, jestli mi pán zavolá.
Vrátil se do Ameriky, aniž by mi to řekl?
Jste v pořádku, pane?
Proč ses nesbalil a neodjel taky?
Pane, nemůžete tu takhle hladovět.
Neměl bych…
Je to všechno její vina.
Kráva pitomá.
Mám objednat pizzu?
Už je vám líp, pane?
Musíte věřit v Boha.
Babička říká, že tomu, kdo věří v Boha, se stane něco dobrého.
Proč jsi na mě tak hodný, Balrame?
Je to moje povinnost.
Namíchal jsem vám limonádu, pane.
Ta vás stoprocentně hodí do fazóny.
Pane Ašóku?
Pane?
Nenávidíme své pány pod maskou lásky,
anebo je pod maskou nenávisti milujeme?
Kde je Pinky?
Musíte se vyspat, pane.
Nikam nechoď, Balrame.
Jsem u vás, pane.
„Proč jsi na mě tak hodný, Balrame?“
Je to výtečné.
Odteď budu jíst jen jídlo, co jíš ty.
A já bych rád jedl jen to, co ty.
Znáš opravdovou Indii daleko líp.
Moje máma…
byla jediná, kdo chtěl, abych jel do Ameriky na studia.
Pinky ji měla moc ráda.
Pinky mi řekla, že jste mimořádný muž
a že v Indii dokážete velké věci, pane.
- Kdy ti to řekla? - To ráno, co odletěla.
Celou cestu na letiště probrečela.
Řekla mi, že si od Mukéše nedáte poroučet.
A že ve vás věří.
Ona se vám vrátí, pane.
Jo.
Vrátí se. Cítím to.
Taky to cítím.
Jak je?
Přivez káru.
Dojdi pro auto.
Rozvod?
To řekla?
- Neboj. Zařídím to. - Jsi rád, že je pryč.
To není pravda. Chci, abys byl šťastný, bratře.
- Poletím tam a promluvím s ní. - Počkej, nedělej to.
- Ne, musím s ní mluvit… - To nemůžeš.
Přestaň se doprošovat. Budeš toho litovat.
Lituju jedině toho, že jsem jí tu noc dovolil řídit.
- Není to tvoje chyba, to přece víš. - Je.
Zůstanu s tebou, jak dlouho budeš chtít.
Objednám ti tvoji oblíbenou pizzu, makaronovou.
Promiň, brácho. Bez tebe bych…
Koukněte, co jsem vám přinesl, pane.
Krásně teplou okru.
- Nemám teď na nic chuť. - Přesně jako včera.
Dobrá a křupavá, dejte si.
To je mi jedno.
Ale no tak, aspoň trošku.
Nemám hlad!
Běž odsud, prosím tě.
Nemá na to chuť. Proč ho otravuješ?
Zmiz s tím, mamrde.
Nemůžeš mě nechat chvíli o samotě?
Dokud tě pan Ašók nezavolá, nech ho na pokoji!
Ano, pane.
Touhu sloužit mi vštěpovali od dětství,
lili mi ji do žil a vtloukali do hlavy.
Zvláštní suma, 9 300 rupií.
Téměř můj tříměsíční plat, ale ne docela.
Možná začala na 10 000 a pak odečetla 700.
Ne.
Takhle bohatí neuvažují.
Copak ses nic nenaučil, hlupáku?
Jestli myslela, že ti dluží deset tisíc, je to v reálu desetkrát víc.
Desetkrát. Ne! Stokrát víc.
Donutili mě podepsat to doznání, a já za to nechtěl ani ň.
Proč jsem nic nechtěl? Ani jsem to nezkusil.
Ani mě nenapadlo to zkusit.
Přemýšlel jsi někdy, co s tebou bude?
Oči.
Dokud ti slouží oči, budeš mít práci.
Ale až ti bude tak 50, 55, vykopnou tě.
A potom?
Když budeš mít něco našetřeno, koupíš si chatrč.
Když budeš chytrej jako já a přivyděláš si, zmůžeš se i na víc.
To je nejlepší možný scénář.
Představ si, že tě šéf najednou bez důvodu vyhodí.
Nebo se ti stane nehoda!
Nebo umřeš.
Nebo skončíš na ulici.
Hej, Vidláku…
Je všechno v pohodě?
Naprosto.
Nerad to říkám, ale mezi řidiči o tobě kolují divné řeči.
Že prý sedáváš v šéfově autě úplně sám…
a mumláš si pro sebe.
Je to pravda?
Nemohl jsem ho nechat říkat,
že mým osudem je chatrč ve slumu.
V následujících týdnech jsem se přiučil, jak řidiči podvádějí pány.
Zaprvé, předkládejte svému pánovi falešné faktury
za opravy, které nejsou nutné.
Děkuju, pane.
Zadruhé, rozprodávejte pánův benzin jiným řidičům.
Až si začnete věřit,
vyzvedávejte a vozte po městě platící zákazníky.
Dillí má plno stanovišť.
Za čas je budete mít v malíku.
Při pohledu na ty peníze jsem se necítil provinile.
Cítil jsem vztek.
V Indii existují pouze dvě kasty.
Konečně mi rostl pupek.
Pane Ašóku, ošukám vám matku.
Teď řídím. Nemůžu se vám věnovat. Polibte si.
Polibte si!
Eunuchu, vykastrovanej kreténe! Kastráte!
Vím, co jsi dělal.
Pane, prosím, nezlobte se.
Byl ses v chrámu pomodlit za moje zdraví.
Ano, pane.
Ano. Tolik jsem se o vás bál.
- Vaším jménem jsem daroval 101 rupií. - Pojď sem. Sedni si.
Pojď.
No tak.
Tady doopravdy bydlíš?
Je tu tak vlhko a ten smrad…
Tohle je můj Tádž Mahal.
- Tádž Mahal… - Ano, pane.
Je to hrobka, Balrame. V Tádž Mahalu nežiješ.
Jak chcete, pane.
Nikdy jsem nedělal to, co jsem opravdu chtěl.
- A co jste chtěl dělat? - Hudbu.
Nebo ji aspoň produkovat.
Tolik let jsem žil v USA, snažil se být jako oni.
- Ale v srdci jsem prostě Ind. - Jistě, pane.
Jsme přece sakra Indové.
Chci jet do Bangalore a změnit budoucnost této země.
To bych opravdu rád.
Pane, můžete dělat, co se vám zlíbí.
- Jste vysoce postavený. - Vysoce postavený?
Neskutečné! Úžasné, pane!
Výborné, pane! Moc jsem se pobavil!
Děkuju, Balrame.
Nevěděl jsem, že tak krásně zpíváte.
- Snažím se. - Ne, pane, opravdu.
Taky trochu zkouším zpívat.
- Fakt? - Ano, pane.
No tak, zazpívej mi. Do toho.
Dobře, pane. Něco vám zazpívám.
Naučila mě ji babička.
Tak spusť.
Ó, Morárí, co o tobě dá se říct?
Dá se říct…
Ó, Morárí, co o tobě dá se říct?
Dá se říct…
V tom tvém světě já nechci žít.
Nechci žít!
V tom tvém světě já…
Nechci žít!
Paráda, měli bychom založit kapelu.
My dva, co? Fakt válíme.
To ano, rozhodně, pane.
Kéž bych mohl žít jednoduchý život jako ty.
Ty můj Balrámku.
Jsi tak milej.
Vidím, že jste v mém velkoměstě, pane.
ČÍNSKÝ PREMIÉR PŘILETĚL DO INDIE
Až budete v Bangalore, můžeme zajít na drink.
Peníze, o které jsem obral svého bývalého šéfa, by nestačily
ani na sklenku černého Johnnieho Walkera.
A za peníze od Pinky bych se v tomto pětihvězdičkovém hotelu neubytoval.
Lidé narození do světla jako můj pán si mohou vybrat být dobří.
Lidé narození do kurníku jako já na výběr nemají.
Opoziční strana a outsiderka Velká socialistka
doufají v podporu venkova.
V její straně je chaos.
Tahle vláda už volby vyhraje. Musíme jim platit až do konce kampaně.
Ne, už to dál nejde.
Věci se změní a pak si dělej, co chceš.
- Je to pořád těžší. - Co to sakra bylo?
Kdo ti to poručil? No věřil bys tomu?
Proč jsi mu dal peníze?
Vypni to rádio, kreténe!
Ten debil se asi chce dát na charitu.
- Proč to děláš? - Jsou to tvý peníze?
- Kdo si myslíš, že jsi? - Promiňte, pane, už se to nestane.
Dávejte si před ostatními řidiči pozor na jazyk. Umíme odečítat ze rtů.
Byl jsem si jistý, že Promyka zmínil mé jméno
a pak slovo, které žádný sluha slyšet nechce:
„náhrada“.
- K budově parlamentu. - Ano.
Můj mobil.
Dej ji do auta.
Byl to můj plat aspoň za dva, možná tři roky.
Stál jsem za víc.
V příštích dnech jsem se snažil na tu červenou tašku nezírat.
Město vědělo, že mě zevnitř stravuje oheň, a hořelo i město samo.
Tati?
I když je ukradneš, nebude to krádež.
Pan Ašók uplácí politiky, aby se vyhnul placení daní.
Takže koho okrádá on?
Obyčejné lidi této země.
Mě.
A tebe.
Jedeme.
Hej, Balrame, jedem.
Budu tam pár hodin.
Kam bych jel, kdybych sem přišel s tou rudou taškou?
Holubi. Pes. Nádraží.
I oni to cítili.
Kohout se pokoušel uniknout z kurníku.
Co by pan Ašók provedl mé rodině?
- Pane? - Jo?
Pane, rád bych vám…
Chtěl bych vám něco říct, pane.
Jasně, povídej.
Pane, chci vám rozdrtit lebku a ukrást peníze.
Vím, co tě trápí.
Stýská se ti po domově.
Ano, pane.
Naplánuj si cestu zpět.
A…
O výlohy se nestarej. Tumáš.
- Jo? Dobrou noc. - Ano, pane.
Dal mi jen na cestu tam.
Navzdory veškerým očekáváním a s velkou podporou chudých
vyhrála s velkou převahou hlasů Velká socialistka se slovy:
„Z kohoutků neteče voda, a co nám dávají bohatí politici v Dillí?
Mobily.“
Jsme na špatné straně.
Vypni to, ty pako!
Neslyším. Můžeš to zopakovat?
Jasně. Pohyb! Ustupte!
Jo. Volili ji všichni venkovští balíci.
Co teď kurva budeme dělat?
Jeď, kreténe! Proč jsi jel tudy?
Ať žije socialismus!
Mám vyřídit otcovu upřímnou gratulaci. Máme z vašeho úspěchu nesmírnou radost.
Jak milé.
Na důkaz naší vděčnosti bychom vaší straně rádi věnovali milion rupií.
Tolik jsi dal opozici, hajzle? Co?
Chceme čtyři miliony rupií. V pondělí večer v hotelu Sheraton.
Jasné?
Jel jsem z domova autobusem a pak vlakem…
Ptal jsem se po tobě a našel tě tady.
Babička říkala, že se o mě postaráš a pomůžeš mi stát se šoférem.
- Kdo jsi? - Dharam.
Čtvrtý syn tety Lattu.
- Co to máš v ruce? - Dopis.
Dopis? Ukaž.
Drahý vnuku, už je to sedm měsíců a dva dny,
cos naposled poslal peníze.
Velkoměsto ti zkazilo duši.
Život tady je pořád těžší. Bůh Indra se mračí.
Musíš nám zase poslat peníze.
Domluvila jsem ti svatbu.
Jestli nepřijedeš, pošleme tu dívku autobusem za tebou.
Pokud odmítneš,
pošleme tvému pánovi dopis, ve kterém mu všechno vysvětlíme.
Fakt mě má v plánu oženit?
Ano, strýčku.
Otoč se, praštím tě znovu.
Otoč se!
Příštího rána udělal pan Ašók něco, co nikdy předtím.
Kdo je to?
Dal mi den volna.
- Tvůj synovec? - Ano. Je z rodiny.
Ale teď už jsem věděl, že bohatí nedávají nikdy nic jen tak.
Našel za mě náhradu.
A tehdy jsme spatřili tvora rodícího se jen jednou za generaci.
Bílého tygra.
Velký muslimský básník Iqbal měl pravdu, když napsal:
„Jakmile poznáš, co je na tomto světě krásné,
přestaneš být otrokem.“
Doufal jsem, že když se ráno nato nevrátím,
pochopí, že má utéct.
Hotel Sheraton, pane?
Jo, do Sheratonu.
Volala Pinky.
Ptala se, jestli se vrátím do New Yorku.
A pojedete, pane?
Předstírat, že jsem někdo, kdo nejsem? Doma jsem přece jen tady.
Znáte ten příběh o mazaném bráhmanovi, co chtěl napálit Buddhu?
Bráhman se ho ptá:
„Pane, považujete se za člověka, nebo za Boha?“
Buddha se usměje a povídá: „Ani za jedno.
Jsem jen ten, který se probudil, zatímco vy ostatní ještě spíte.“
Co je? Proč jsi zastavil?
Máme něco s kolem, pane.
Dejte mi chvilku. Kouknu se na to.
Dobře.
- Co se stalo? - Něco s kolem.
Dobře.
Nezavoláme pomoc?
- Prosím, pane? - Zavoláme pomoc!
Kdo se sem potáhne, pane?
Když vystoupíte, spravíme to spolu.
Ne. Vždyť leje. Zavoláme někoho.
Co se dá dělat? Jinak přijedete pozdě.
Stačí, když mi pomůžete, bude to chvilka.
Dobře.
- Pozor na tu lahev. - Jo.
Jen ji dám z cesty.
- Tohle? - Ano, pane.
- Mně přijde v pořádku. - Není.
Měl jste za mě najít náhradu už dávno!
Nejsem politik.
Jsou to mimořádní lidé, umí zabít a přenést se přes to.
Já ne. Měsíc jsem z té místnosti nevyšel a léčil si pocuchané nervy.
Poslední kapitola příběhu mého úspěchu
znamenala učinit krok od společenského podnikání k obchodnímu.
Nebylo to snadné.
Měl jsem ale výhodu.
Byl jsem v Bangalore a pan Ašók mi předestřel budoucnost.
Outsourcing.
Když jsem viděl všechny ty řidiče
jezdit sem a tam do těch amerických call center,
měl jsem o své budoucnosti jasno.
Ale jak se zbavit konkurence?
Tak jsem si řekl: „Co by udělal pan Ašók?“
Pane!
Namasté, pane.
Rád bych vám tímto skromným darem projevil svou vděčnost.
Za co?
Za všechno dobré, co pro mě uděláte.
Bez obav. Nebylo to všechno, ale stačilo to.
Víte, proč mě nikdy nenašli?
Protože můj obličej mohl patřit polovině Indů.
HLEDÁN PRO VRAŽDU
STANOVIŠTĚ TAXISLUŽBY
Policie zatkla všechny řidiče call center za vypršení licence.
Podnikatelé vytvářejí příležitosti.
Tak vznikl můj vlastní start-up.
Taxislužba Bílý tygr.
Mám 30 šoférů pracujících na směnný provoz ve 26 vozech
vybavených klimatizací pro letní měsíce.
Když k tomu přidáte aktiva v bance,
zjistíte, že můj majetek 15krát převýší sumu půjčenou od pana Ašóka.
Excelence, račte navštívit můj web.
Jestli se vám zalíbí, klikněte na…
KONTAKTUJTE AŠÓKA ŠARMU! JEDNIČKA MEZI TAXISLUŽBAMI
Je to tak, Ašók.
Tak si teď říkám.
Ke svým řidičům se nechovám jako ke sluhům.
Nezajímá mě, jakou víru vyznávají, a rozhodně jim neříkám „rodina“.
Jsou to mí zaměstnanci.
Podepíšou se mnou smlouvu a já s nimi.
A když se vyskytne problém, nenechám své řidiče na holičkách.
- Vezmeme ho do nemocnice? - Bratr toho chlapce.
Tamhle je váš řidič, co ho srazil.
Zdravím, jmenuji se Ašók Šarma.
Vozidlo vlastním já. Krev ulpěla na mých rukou, ne na řidičových.
Je to strašlivá tragédie, ale je pozdě…
Dělám věci jinak než mí pánové.
Teď žiju ve světle.
Upřímnou soustrast za ztrátu vašeho syna.
V té obálce je 40 000 rupií.
Nedávám vám je, protože musím, ale protože chci.
Rozumíte?
Rád bych pomohl druhému synovi.
Může přijít a řídit pro mě, vezmu si ho pod křídla.
Často na bývalého pána myslím.
A chybí mi.
Takový osud si nezasloužil.
Měl jsem podříznout Promyku.
Nikdy nezjistím, co se mé rodině stalo.
SEDMNÁCTIČLENNÁ RODINA ZABITA NA SEVERU INDIE
Můžu se jen dohadovat.
Ale chudí mají jen dva způsoby, jak se dostat na vrchol.
Přes zločin nebo přes politiku.
Funguje to ve vaší zemi stejně?
Myslíš na rodiče?
Strejdo, dej mi ještě sklenici mléka.
- A taky zmrzku. - Zmrzlina je jen na neděli.
Ne.
Na dnešek.
Pálí mu to.
- To je to auto? - Pane.
Vaše Excelence, psal jsem vám e-mail.
Bílý tygr, Ašók Šarma. Těší mě.
My velcí podnikatelé vždy upíráme zrak kupředu. Nemovitosti.
Všichni ti běloši z amerických firem zaplavujících Bangalore musí mít kde spát.
- Děkuji, pane. - Příjemný pobyt v Indii.
Víte, běloši jsou na odchodu.
Jejich konce se ještě dožijeme.
Tohle je století hnědého a žlutého muže. Bůh pomáhej všem ostatním.
Někdy si říkám, že i kdyby mě chytili,
nikdy nepřipustím, že jsem chybil.
Stálo to za to,
aspoň na den, na jedinou hodinu,
na jedinou minutu zažít, jaké to je, nebýt sluhou.
No, co se stane v typickém indickém filmu, kde dojde k vraždě?
Chudák zabije boháče a pak z toho má zlé sny,
že ho ten mrtvý pronásleduje a vykřikuje: „Vražda! Hanba!“
Takhle to ale nefunguje.
Pravá noční můra je, když se vám zdá, že jste to neudělali,
že vás opustila odvaha a pána jste vůbec nezabili
a že dál posluhujete někomu jinému.
Ale pak se vzbudíte,
pocení ustane, tep se zpomalí.
Noční můra skončila.
Opravdu jste to udělali.
Zabili jste pána.
Jsem na druhém břehu.
Dokázal jsem to. Utekl jsem z kurníku.
PODLE KNIHY ARAVINDA ADIGY BÍLÝ TYGR
Překlad titulků: Vixo