‫- NETFLIX ו-FOX 2000 מציגות -‬
‫- יום שני -‬
‫מה את אוכלת? אני לא יכולה לנחש.‬ ‫-תנחשי.‬
‫בטח שכן.‬ ‫-איך אני יכולה לנחש?‬
‫איזה יום היום?‬ ‫-יום שני.‬
‫ביום ראשון יש ערב פיצה.‬ ‫את אוכלת שאריות פיצה.‬
‫היי, תשלחי את אבא להביא לך דלעת.‬
‫זה שוב הזמן הזה בשנה. כל השכונה מלאה בהן.‬
‫אוקיי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תני לי לדבר עם אבא, מתוקה.‬ ‫-משלוח!‬
‫אבא!‬
‫היי, אלופה.‬ ‫-היי.‬
‫תגידי לי משהו טוב.‬
‫משהו טוב.‬
‫צדקת לגבי הדיירים ב-101.‬ ‫-באיזה עניין?‬
‫בני משפחת ראסל לבנים מאוד.‬
‫הלכה השכונה.‬
‫מי נכנס לבית אחרי יום אחד של סיוד?‬ ‫-אמרת שהבית במצב טוב.‬
‫הלוואי שהייתם פה.‬
‫למי זה עוזר להגיד את זה?‬ ‫-מותר לי לייסר את עצמי אם אני רוצה.‬
‫לכי על זה.‬
‫יש לך קהל של אישה אחת.‬ ‫אני לא משתתף במשחק הזה.‬
‫תגיד לי לצאת החוצה.‬
‫אולי באמת כדאי שהיום הזה‬ ‫יהיה היום שתצאי החוצה?‬
‫אז מה חדש ברחוב?‬
‫מה קרה עם הכלב שכל הזמן נובח?‬
‫חשבתי שנדבר על הטיפול התרופתי.‬
‫נגיע לזה.‬
‫אולי תרצה לשבת?‬
‫זה הסתדר?‬ ‫-הכלב?‬
‫כנראה התחילו להכניס אותו הביתה.‬
‫התקשרת בסוף למוקד העירוני?‬ ‫-דיוויד שכנע אותי לא לעשות את זה.‬
‫בשבילו זה היה מטרד גדול יותר.‬ ‫למטה שומעים את זה חזק יותר.‬
‫הוא כנראה דיבר עם מישהו.‬
‫פתרון בדרכי שלום.‬
‫זה כבר המפגש השני שאתה עושה את זה.‬
‫שואל על השכונה?‬
‫לא נוח לך עם זה?‬
‫אני פשוט לא מבינה לאן אתה חותר.‬
‫איך קבוצת התפילה?‬
‫הם מסתדרים.‬
‫את חושבת שהם יודעים שאת צופה בהם?‬
‫על זה באמת אתה רוצה לדבר?‬
‫מה עם 101?‬
‫נראה לי שהם כבר נכנסו לבית. כמה הם שילמו?‬
‫חמישה וחצי. הם ביקשו שישה.‬
‫מי הם?‬ ‫-משפחת ראסל.‬
‫אליסטר וג'יין. המתווכת אמרה שהם מבוסטון.‬
‫מאיפה הכסף?‬
‫היא אומרת שהוא בנקאי,‬
‫אבל אין עליהם כלום באינטרנט.‬ ‫-אני בטוח שתפצחי את זה.‬
‫מה קורה איתך, לעזאזל, קרל?‬
‫סקרנות היא עדות להיחלשות הדפוס הדיכאוני.‬
‫אנשים שמרגלים אחרי השכנים שלהם לא מתאבדים?‬
‫בואי ננסח את זה אחרת.‬
‫אנשים שמנסים להתאבד‬ ‫מאבדים את הזכות להתבדח על זה.‬
‫יש לי פגישה עם ד"ר קנר השבוע.‬
‫היות שלא הצלחתי להוציא אותך מהבית‬ ‫בעשרת החודשים האחרונים,‬
‫היא לא תבין מה מקור האופטימיות שלי.‬
‫בואי נדבר על ה"אלוון".‬
‫עכשיו כשהפחתת את השתייה,‬
‫איך את מסתדרת עם תופעות הלוואי?‬
‫את מייחסת לזה חשיבות מוגזמת.‬
‫אני פסיכולוגית כבר 15 שנים.‬ ‫אני יודעת לזהות איומים.‬
‫הוא בצד שלך, אלופה. בזכותו את עדיין בחיים.‬
‫זה לא ממש טיפול נפשי אם תקועה לך סכין בגב.‬
‫הוא בא בכל שבוע, בכל מצב.‬ ‫הוא היה איתך לאורך כל הדרך.‬
‫לא, מגרה אותו לשלוט בי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫קראת על "אלוון"? תקרא על תופעות הלוואי.‬
‫אני יודע שלא אמורים לשתות עם זה אלכוהול.‬ ‫-תמיד אומרים את זה.‬
‫שיט.‬
‫כן?‬
‫אני גר שם מולך.‬
‫ו…?‬
‫אימא שלי ביקשה ממני לתת לך את זה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני לא ערוכה לקבלת אורחים.‬ ‫-אוקיי.‬
‫יש לך מושג מה אני אמור לעשות בזה?‬
‫אתה יכול פשוט…‬
‫תדחוף את הדלת.‬
‫היי, אני איתן.‬ ‫-כן.‬
‫היי. אנה.‬
‫אני גר בבית ממול.‬ ‫-כן.‬
‫מצטער, אני יודע שאת לא מקבלת אורחים.‬ ‫-לא, אני בסדר. פשוט הפתעת אותי, זה הכול.‬
‫אני לא ממש אורח. אני יותר שכן.‬
‫אני אוהבת לבנדר.‬
‫אימא שלי ביקשה ממני לתת לך אותו‬ ‫כבר לפני כמה ימים.‬
‫לדעתי, אני זאת שאמורה לתת לכם מתנה.‬
‫ברוכים הבאים לשכונה.‬
‫אני אוהב לשונות של חתולים.‬
‫סליחה שהאצבעות שלי אינן חטיפי דגים.‬
‫הוא מחבב אותך.‬
‫לא.‬
‫איך הבית החדש?‬
‫אני מתגעגע לבית הישן,‬ ‫אבל היינו חייבים לעזוב את בוסטון.‬
‫אלה הקרובים שלך?‬
‫משפחה? כן.‬
‫הם בבית?‬
‫לא, הם לא גרים פה. אנחנו פרודים.‬
‫בת כמה היא?‬
‫היא בת שמונה.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫אני אהיה בן 16 בעוד שישה חודשים.‬
‫חמישה חודשים.‬
‫מה את עושה בחיים?‬
‫אני פסיכולוגית. אני עובדת עם ילדים.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫זה מעניין.‬ ‫-למה זה מעניין?‬
‫זה מעניין יותר מאשר לעבוד ב"טאקו בל".‬
‫למה שילדים יצטרכו פסיכולוגים?‬ ‫-אתה באמת לא יודע למה שילד יצטרך פסיכולוג?‬
‫לא, ברור שהם צריכים, אבל, כאילו, למה?‬
‫כאילו, למה הילדים שבאים אלייך‬ ‫צריכים פסיכולוגית?‬
‫מכל מיני סיבות.‬ ‫-למשל, יריות בבית הספר או שהם עינו מישהו?‬
‫זה לא חייב להיות כה דרמטי. חלקם בדיכאון.‬ ‫חלקם סובלים מחרדות.‬
‫יש כאלה שפשוט קשה להם להסתגל למקום חדש.‬
‫אני רואה את הבית שלך מהחדר שלי.‬
‫זאת אומרת, בדרך כלל.‬
‫כרגע אני יכול לראות את אבא שלי מהבית שלך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫לא, סתם. אני פשוט…‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לדבר איתי.‬
‫אני לא מכיר פה אף אחד.‬
‫אתה מכיר אותי.‬
‫לא ממש.‬
‫אבל אתה יכול להכיר אותי.‬ ‫-באמת?‬
‫אנחנו יכולים להיות חברים?‬
‫בטח.‬
‫ואו. יש לך המון סרטים.‬
‫יותר מדי. זה מה שבעלי אומר.‬
‫חשבתי שאמרת שאתם פרודים.‬
‫הוא עדיין בעלי, אבל אתה צודק.‬
‫אתה מוזמן לקחת בהשאלה מה שתרצה.‬
‫אבא שלי די שתלטן לגבי הטלוויזיה.‬
‫ביי, פאנץ'.‬
‫סליחה שאני אלרגי כל כך אליך.‬
‫למה לא אמרת משהו?‬
‫לא רציתי להעליב אותו.‬
‫הוא לא רגיש עד כדי כך.‬
‫אוקיי.‬
‫אז, אוקיי.‬
‫תיהנה.‬ ‫-תודה.‬
‫נתראה.‬ ‫-כן, נתראה.‬
‫…בקהילה כלשהי, כפרית להפליא,‬ ‫שבה הנימוס הבסיסי לא מוכר…‬
‫או שאת סובלת מההזיה הנשית הנפוצה‬
‫שעצם העובדה שאת אישה פוטר אותך‬ ‫מכללי ההתנהגות שמקובלים בעולם התרבותי.‬
‫"התנהגות."‬ ‫-כנראה שגם וגם.‬
‫כנראה, אבל הינה מה שהתכוונתי להראות לך…‬
‫- יום שלישי -‬
‫אני יוצא לברוקלין.‬
‫את צריכה עזרה במשהו?‬ ‫-טוב. לא, תודה. אני בסדר.‬
‫בטוח? להוציא את הזבל?‬
‫אוקיי, אם אתה כבר כאן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫שמע, דיוויד,‬ ‫אתה הדייר שלי כבר שלושה חודשים.‬
‫אתה לא חייב להיות כל כך רשמי.‬ ‫תוכל פשוט לעלות במדרגות המרתף.‬
‫לא, לא רציתי להבהיל אותך.‬
‫חשוך פה. צריך להחליף את הנורות?‬
‫אני אוהבת שהאור עמום.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הערב ליל כל הקדושים.‬
‫איך עושים את זה בלי שתצאי החוצה?‬
‫לקנות לך קצת ממתקים?‬ ‫-אני לא מתכוונת לחלק ממתקים.‬
‫אכבה את האורות, כאילו שאני לא בבית.‬
‫אבל אפשר למלא קערה בממתקים‬ ‫ולהניח אותה בכניסה. זה כאילו…‬
‫כל ילד שיעבור ייקח את הממתקים בתוך דקה‬ ‫ואז גם את הקערה.‬
‫אז למה שלא נשים קערה מלאה בתפוחים?‬ ‫כי ילדים לא ייקחו תפוחים.‬
‫אז מה הטעם?‬
‫כן, אוקיי.‬
‫תיהנה.‬ ‫-בטח. ליל כל הקדושים שמח.‬
‫תן לעצמך לחזור לילדותך.‬
‫הייתה לך ילדות מאושרת? את מי הכרת בילדותך?‬
‫משהו רודף אותי, אבל אני…‬
‫אני לא מצליח לראות מה.‬
‫אין טעם.‬
‫גרת איפשהו, הייתה לך אימא,‬ ‫אהבו אותך, היו לך חברים.‬
‫כן.‬
‫תתרחקו מהבית שלי!‬
‫בדיוק לשם! תפגעו בה! יש!‬ ‫-היי!‬
‫זה הבית שלי!‬ ‫-תפגעו בה!‬
‫היי.‬
‫תצטרכי לשכנע אותי שלא להזמין לך אמבולנס.‬
‫לא, אל תעשי את זה.‬
‫את יודעת מי את? את יודעת איזה יום היום?‬
‫כן, אני אנה. עכשיו ליל כל הקדושים.‬
‫אוקיי, כמה אצבעות?‬
‫שלוש.‬ ‫-אוקיי.‬
‫את בסדר. את תהיי בסדר.‬
‫פשוט תנשמי.‬
‫הייתי בדרך לבית מולך‬
‫כשהחארות האלה התחילו לזרוק ביצים‬
‫ונפלת ממש חזק.‬
‫את ג'יין ראסל.‬
‫למה את חושבת?‬
‫הבן שלך קפץ אליי. איתן.‬
‫היי, שבי, אוקיי, למקרה שיש לך זעזוע מוח.‬
‫אלוהים. חשוך פה. את מתעלפת הרבה?‬
‫לא התעלפתי.‬
‫זה נראה כמו התעלפות.‬
‫אני לא יכולה לצאת החוצה.‬
‫לא יצאת החוצה.‬
‫לא, יש לי התקפי חרדה.‬
‫למי אין? קחי, תשתי קצת ברנדי, בבקשה.‬
‫אני אגורפובית.‬
‫אני לא יכולה לצאת החוצה.‬
‫את תקועה בבית העלוב הזה.‬
‫ואו. לא הייתי מסוגלת להיות תקועה‬ ‫בבית כזה עלוב.‬
‫זה בעלך שמגיע הביתה?‬
‫זה הדייר שלי. הוא גר במרתף.‬
‫אז מה את עושה כל היום?‬ ‫זאת אומרת, את עובדת?‬
‫אלוהים, אני כזאת חטטנית.‬
‫אני פשוט אלך וזהו.‬
‫את רוצה שאני אלך?‬ ‫-לא.‬
‫לא. זה בסדר. אני בסדר גמור.‬
‫אני נותנת ייעוץ לאנשים.‬
‫את נותנת ייעוץ לאנשים?‬
‫את פסיכולוגית.‬
‫איזו תפנית!‬
‫את נשואה?‬ ‫-פרודה.‬
‫וילדים?‬
‫הבת שלי, אוליביה, עם אבא שלה.‬
‫קשה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, להיות רחוקה מהילדה שלך. זה ממש קשה.‬
‫אנחנו מדברים בכל יום.‬
‫כן, רק…‬
‫זה לא כמו כשהם נמצאים פה איתך, נכון?‬
‫קחי עוד לגימה, בבקשה.‬
‫את רוצה לצאת החוצה?‬ ‫-יש לי כבר פסיכולוג משלי.‬
‫אוקיי. הבנתי. בסדר. סליחה.‬
‫זה נשמע נבון מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫הבנתי.‬
‫כן.‬
‫אנחנו מנסים להוציא אותי החוצה עם מטרייה.‬
‫עדיין לא הצלחתי לעשות את זה.‬
‫את תצליחי. את תמצאי את הדרך.‬
‫שימי לב שלא שאלתי מה גרם לך להיות כזו.‬
‫איך ככה?‬ ‫-אגורפובית.‬
‫יש לי חרדות. יש לי הפרעה חרדתית.‬
‫פאנץ'.‬
‫אז…‬ ‫-פאנץ'!‬
‫לשם כך כל הכדורים?‬
‫מה זה עושה? הוורוד הזה…‬
‫זה "אינדרל".‬
‫חוסם בטא.‬ ‫-איך את יודעת את זה?‬
‫כי זה מה שכתוב על הבקבוק.‬
‫אני די בטוחה שאסור לקחת אותם עם אלכוהול.‬
‫תודה על הנר.‬
‫איתן הביא אותו. תודה.‬
‫ואו. אוקיי. שינוי נושא.‬
‫אני חושבת שנפגעתי בצוואר.‬
‫הוא ילד נחמד.‬
‫תראי.‬ ‫-איזה חמוד.‬
‫כן. הוא הגבר שלי. הגבר הקטן שלי.‬
‫כשיש לך ילד, את אומרת,‬ ‫"הוא הילד שלי, הגבר שלי",‬
‫כאילו הוא שלך, כאילו הוא שייך לך.‬
‫זו לא התחושה האמיתית.‬
‫את שייכת לילדים שלך.‬ ‫-נכון.‬
‫נכון. את שייכת להם‬ ‫ואולי אף פעם לא היית שייכת לאף אחד קודם.‬
‫זאת אומרת, אולי חשבת שאת שייכת להורים שלך.‬ ‫כשהתבגרת הבנת שלא.‬
‫בטוח שלא היית שייכת לבעלך.‬
‫ואז מגיע הילד הזה ויש לו רק אותך.‬
‫אני לא צריכה לספר לך את זה.‬
‫אהבתי את העגילים.‬
‫תודה. כן, מתנה. מתנה מחבר לשעבר.‬
‫לבעלך לא אכפת?‬
‫קשה לי להאמין שהוא יודע.‬
‫יש לו בעיית אמון.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-את לא יודעת?‬
‫לא! בחייך, לא! אני לא יודעת. לא…‬
‫מי יודע למה יש לו בעיית אמון?‬
‫הוא בחור טוב. הוא אבא טוב.‬ ‫הוא פשוט, את יודעת…‬
‫הוא קפוץ ושתלטן ו…‬
‫גם לי יש בעיות משלי,‬
‫אבל אני עובדת עליהן‬ ‫ואני יכולה להתמודד איתן.‬
‫אולי לפעמים אני חייבת להפריד ביניהם…‬
‫ואני דואגת לאיתן כי הוא רגיש.‬
‫משפחות. מסובך.‬
‫למה המשפחה שלך מסובכת?‬
‫תראי.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-כן! ציור מקורי של ג'יין ראסל.‬
‫ראית איך שיניתי לך את הנושא?‬ ‫-ראיתי.‬
‫כן. אין לך מושג עם מי את מתעסקת.‬
‫אני מאתגרת אותך…‬
‫הלו?‬
‫מדבר אליסטר ראסל.‬ ‫עברנו לגור בדיוק מולך. ב-101.‬
‫תדחוף את הדלת.‬
‫סליחה שאני מטריד אותך. רק רציתי לדעת…‬
‫אני רק סקרן לדעת אם מישהו ממשפחתי‬ ‫ביקר אצלך הערב.‬
‫לא.‬
‫לא, הייתי לבד.‬
‫אוקיי. תודה.‬
‫סליחה שהטרדתי אותך.‬
‫תודה לאשתך על הנר.‬
‫איתן הביא לי אותו לפני כמה ימים.‬
‫יופי.‬
‫- יום רביעי -‬
‫מוקד, באיזה מצב חירום מדובר?‬
‫אני חושבת שיש מישהו אצלי בבית.‬
‫מה הכתובת שלך, גברת?‬ ‫-בית מספר 104, רחוב 121 מערב.‬
‫היי! זה אני, דיוויד.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫גברתי, את בסדר? גברתי?‬ ‫-כן. אני מצטערת.‬
‫כן, אני מכירה אותו.‬ ‫אזעקת שווא. אני מצטערת.‬
‫לחצתי על הזמזם. לפני חצי שעה.‬
‫וניקיתי את הביצים מהכניסה שלך.‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫בחור ממול ביקש שאעזור לו לפתוח כמה ארגזים,‬ ‫לאחסן כמה דברים.‬
‫חשבתי שאולי יש לך סכין יפנית.‬
‫עכשיו אתה תיקונצ'יק?‬ ‫חשבתי שאתה זמר וכותב שירים.‬
‫ובגלל זה אני תיקונצ'יק.‬
‫את יודעת שיש אצלך טחב?‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫דיוויד, תיכנס חזרה פנימה.‬
‫דיוויד?‬
‫שיט.‬
‫את תצטרכי איש מקצוע שיאטום את הגג הזה. ‬ ‫זה מסוכן.‬
‫אני אתקשר למישהו.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫עם מי מהשכנים ממול אתה עובד?‬
‫ראסל.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫איך הוא מצא אותך?‬ ‫-תליתי כמה מודעות.‬
‫לא!‬
‫אליסטר ראסל. רחוב 121 מערב.‬
‫זה בית פרטי?‬ ‫-כן.‬
‫תלחצי 1 והמספר יועבר אלייך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הלו?‬
‫איתן? זאת אנה, מהבית ממול.‬ ‫-היי.‬
‫משהו קורה אצלכם? שמעתי צרחה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫שמעתי מישהו צורח. זה היית אתה?‬
‫לא. הכול בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הוא רק… זה בסדר…‬
‫איתן, אתה צריך עזרה…‬
‫- שיחה לא מזוהה -‬
‫הלו?‬ ‫-כן?‬
‫התקשרת למספר שלי?‬
‫היי, זאת אנה פוקס מהבית ממול.‬
‫כן?‬
‫שמעתי כרגע מישהו צורח. התקשרתי לבדוק…‬
‫סליחה, מה שמעת?‬
‫צרחה, לפני דקה.‬
‫צרחה?‬
‫כן, מהבית שלכם.‬
‫אני מצטער, רק אני והבן שלי פה‬ ‫ואנחנו לא צרחנו.‬
‫שמעתי…‬
‫שלום, הגעתם לדיוויד. אני לא זמין כרגע.‬ ‫השאירו הודעה ואשתדל לחזור אליכם.‬
‫דיוויד?‬
‫מה קורה?‬
‫שמעת את הצרחה מהבית ממול?‬ ‫-לא.‬
‫כרגע. זה היה לפני חמש דקות.‬ ‫-שמעתי מוזיקה.‬
‫לא שמעת מישהו צורח?‬ ‫-לא שמעתי אף אחד צורח.‬
‫אני מצטער.‬
‫בוא תיכנס.‬
‫תרצה משהו? משהו לאכול?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-באמת?‬
‫איתן, מה קורה שם?‬
‫הוא לא בן אדם רע.‬
‫הוא פשוט ממש לחוץ.‬ ‫הלחץ מצטבר והוא חייב להוציא אותו.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-זה לא בסדר. תפסיק להגיד את זה.‬
‫ברור שזה לא בסדר.‬
‫אני חייב ללכת הביתה.‬ ‫לא הייתי צריך לבוא הנה. סליחה. פשוט…‬
‫לא! חכה.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫למה את נחמדה אליי כל כך?‬
‫כי ילדים זקוקים להגנה.‬
‫אני מצטער, החתול.‬
‫אני רוצה שיהיה לך המספר שלי.‬
‫אימא שלך בסדר?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫היא חייבת לתמוך בו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בסדר, תקשיב…‬
‫איתן…‬
‫איתן, תקשיב, מה שלא קורה שם,‬
‫ולא משנה לאן זה ידרדר, זה מקום בטוח.‬
‫אתה תמיד יכול לבוא הנה.‬
‫תמיד.‬ ‫-כן.‬
‫אף פעם אי אפשר לדעת מה הדבר הנכון לעשות.‬
‫- יום חמישי -‬
‫להתקשר לשירותי הרווחה? זו מילתי כנגד אביו.‬ ‫-שאתן לך עצה?‬
‫לא.‬ ‫-אל תחטטי בבתים של אחרים.‬
‫קרל אומר שסקרנות היא דבר בריא.‬
‫ואת אמרת שזה מגרה אותו לשלוט בך.‬
‫ואתה אמרת שנוכל לדבר מתי שאני ארצה.‬
‫הכול בסדר, אנה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫השארת לי הודעה.‬
‫לא, אני חושבת שלא.‬
‫לו ידעתי לתפעל את הטלפון, הייתי משמיע לך.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני מסתכלת על דיוויד יוצא מהבית.‬
‫נראה ממש כיף, נכון?‬
‫נראה כאילו הוא בורח.‬
‫אני אתן לך מספר אחר, אנה.‬
‫אני לא רוצה לפספס שיחה ממך‬ ‫כשאנחנו מסתגלים לתרופות החדשות.‬
‫כלבה.‬
‫בגלל זה את הולכת למשפטי רצח?‬
‫לא. הלכתי כי התיק שלך‬ ‫היה דומה לתיק של אבא שלי.‬
‫אני יודעת שהוא לא רצח…‬
‫היית רעה.‬
‫השעה 21:50…‬
‫תודה.‬
‫אל תחטט בבתים של אחרים, פאנץ'.‬
‫אני אזריק לך עכשיו משהו‬ ‫שיקפיא לך את הפנים.‬
‫עכשיו, לעצום עיניים.‬
‫הכול יהיה בסדר, וינסנט. הכול יהיה בסדר.‬
‫תעצור את הנשימה ותחזיק אצבעות.‬
‫איפה הטלפון שלי?‬
‫איפה הטלפון שלי? שחזור פעולות.‬
‫איפה אתה?‬
‫תעשי לו את המוות, ג'יין.‬
‫פשוט תעצום עיניים…‬
‫איפה הטלפון שלי?‬
‫דיוויד?‬
‫מוקד, באיזה מקרה חירום מדובר?‬ ‫-השכנה שלי, ג'יין, נדקרה.‬
‫קחי אוויר, גברתי. מה שמך ואיפה את נמצאת?‬
‫אנה פוקס, אני אנה.‬
‫ואיפה את נמצאת?‬
‫בית מספר 104, רחוב 121 מערב.‬
‫רחוב 121?‬ ‫-רחוב 121. כן.‬
‫ואת אומרת שהשכנה שלך נדקרה?‬
‫הוא כרגע כיבה את האורות.‬
‫איפה השכנה שלך?‬
‫היא בבית ממול. ו…‬ ‫-יש לך כתובת?‬
‫כן. בית מספר 104, רחוב 124 מערב.‬
‫רגע, אמרת רחוב 124?‬
‫רחוב 121!‬
‫העזרה בדרך אלייך, גברתי.‬
‫את חייבת להירגע.‬ ‫-אוקיי.‬
‫את עם השכנה שלך עכשיו?‬ ‫-היא בבית ממול.‬
‫כבר אמרתי לך. את לא מקשיבה!‬
‫אנה! גברתי! אנה, את דקרת את השכנה שלך?‬
‫הצילו!‬
‫ג'יין! אני באה, ג'יין!‬
‫אני באה, ג'יין! אני באה!‬
‫אני באה, ג'יין!‬
‫שלום לך.‬
‫הבלש ליטל, משטרת ניו יורק.‬ ‫אפשר לשאול כמה שאלות?‬
‫מה אתם עושים בבית שלי?‬
‫הבנתי שיש לך דייר למטה. הוא בבית?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫זאת הבת שלך?‬ ‫-היא כאן?‬
‫היא עם אבא שלה. מה קרה לג'יין?‬
‫היי.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-גברתי, את בסדר?‬
‫למה הוא פה?‬
‫מר ראסל חושב שטעית…‬
‫מעולם לא פגשת את אשתי.‬
‫היא עזרה לי ערב אחד.‬ ‫העברנו את כל הערב יחד.‬
‫לא, אני חושב שלא.‬
‫האמת שהוא אפילו בא הנה לחפש אותה.‬
‫חיפשתי את הבן שלי, לא את אשתי,‬ ‫ואמרת לי שאף אחד לא היה פה.‬
‫שיקרתי. שיחקנו רמי.‬
‫למה שתשקרי בעניין כזה?‬ ‫-למה שתשקרי בעניין כזה?‬
‫פחדתי שתעניש אותה.‬
‫על זה שהיא שיחקה רמי?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫העניין הוא, ד"ר פוקס, ששום דבר לא קרה.‬
‫לא. אני יודעת מה ראיתי.‬ ‫-לא קרה שום דבר לאף אחד.‬
‫עשיתי "זום אין" במצלמה.‬
‫צילמת?‬ ‫-לא.‬
‫היא הודתה שהיא מרגלת אחרינו.‬
‫בבקשה פשוט…‬ ‫-למה לא צילמת?‬
‫מה שחשוב הוא שכולם בסדר, כן?‬
‫אז איפה היא?‬
‫איפה ג'יין?‬
‫צר לי שעדיין לא נפגשנו.‬
‫אני ג'יין ראסל.‬
‫היא לא ג'יין.‬
‫אני מבטיחה שכן.‬
‫לא, את לא ג'יין. היא לא ג'יין.‬ ‫אני מכירה את ג'יין. ג'יין הייתה אצלי בבית.‬
‫זה פשוט מגוחך.‬
‫זאת ג'יין ראסל.‬ ‫-תביאו הנה את איתן.‬
‫את בסדר, ד"ר פוקס?‬
‫תגיד להם.‬
‫אף פעם לא פגשת את אימא שלי.‬
‫טוב, היה ממש כיף.‬
‫נתראה במסיבת השכונה.‬
‫אתמול התקשרת למוקד החירום‬ ‫ודיווחת על מישהו שמסתובב אצלך בבית?‬
‫לא. זאת אומרת, כן,‬
‫אבל זאת הייתה טעות.‬
‫דיווח שווא למשטרה הוא עבירה פלילית.‬
‫תודה, בלשית.‬
‫זה בסדר להשאיר אותך לבד, ד"ר פוקס?‬
‫תקשיבי, אם את צריכה משהו,‬ ‫תתקשרי אליי, ביום או בלילה.‬
‫יש לי ארבעה ילדים. אני לא ישן.‬
‫תרגישי טוב, ד"ר פוקס.‬
‫למה לא צילמת?‬
‫ניסיתי לעזור לה,‬ ‫לא לתעד את זה לדורות הבאים.‬
‫גם אתה מפקפק בי?‬ ‫-אני בצד שלך.‬
‫אתה לא נשמע ככה.‬ ‫-אבל מובן לי למה הם לא מאמינים לך.‬
‫כי לא צילמתי?‬ ‫-כי את לא בן אדם בריא‬
‫ואני לא בטוח שמצבך משתפר.‬
‫- יום שישי -‬
‫- חיפוש - ג'יין ראסל -‬
‫- בוסטון -‬
‫- אשתו של אליסטר ראסל -‬
‫- מנהל ב"אטקינסון" -‬
‫"אטקינסון", ניו יורק.‬
‫שלום, אני מנסה להגיע לאליסטר ראסל.‬
‫- ג'יין ראסל -‬
‫מדברת שלי.‬ ‫-היי, שלי.‬
‫אני מנסה להגיע לאליסטר ראסל‬ ‫וג'ואן אמרה שאני צריכה לדבר איתך.‬
‫הוא לא עובד כאן.‬ ‫-חשבתי שהעבירו אותו למנהטן.‬
‫כן, אבל לא אלינו.‬
‫הוא עזב את "אטקינסון"?‬
‫תנסי להתקשר לבוסטון. אני ממש לא יודעת.‬
‫זה בטח לא קרה לפני הרבה זמן.‬
‫אני מציעה שתתקשרי לבוסטון.‬
‫- חיפוש מתקדם -‬
‫"ליבי נשבר לנצח,‬
‫אבל טקס האשכבה של פאם הואר‬
‫בכל כך הרבה הודעות מעודדות‬ ‫ומכתבי עידוד מעמיתיי ב'אטקינסון'.‬
‫תודה, אליסטר ראסל."‬
‫"תודה, אליסטר ראסל"?‬
‫פמלה נייזין.‬
‫- נמצאה גופת אישה בברוקליין. -‬
‫"פמלה נייזין, בת 47, מנהלת בכירה‬ ‫בקבוצת 'אטקינסון' בבוסטון,‬
‫נמצאה מתה ביום ה' בבוקר.‬
‫במגרש החנייה ב…"‬ ‫-סטיב ראניין. במה אוכל לעזור?‬
‫היי, סטיב. שמי קרול‬
‫ואני מתקשרת כדי לוודא מידע בפוליסת ביטוח.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אתה במשאבי אנוש?‬
‫מצטער, לא בבוסטון. חברה גדולה, משרד קטן.‬ ‫תתקשרי לניו יורק.‬
‫אוקיי, כי הם הציעו שאתקשר אליכם.‬
‫מי העובד?‬
‫זה "אינדרל".‬
‫פמלה נייזין.‬
‫"לדעת הרשויות מיס נייזין נפלה‬
‫ממרפסת דירתה שבקומה השישית."‬
‫צר לי.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫הכרתי אותה, אז אולי אוכל לעזור.‬
‫מה היה התפקיד שלה בחברה?‬
‫נראה לי שהיא הייתה עוזרת מנהל בכירה.‬
‫עוזרת של מי?‬
‫של הבוס שלה. אליסטר ראסל.‬
‫הוא עדיין עובד בחברה?‬
‫למה את שואלת?‬
‫כתובה לי כאן כתובת.‬ ‫אני יודעת שהוא הועבר למנהטן.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת שהוא עבר‬ ‫זמן קצר לאחר שמיס נייזין נפטרה.‬
‫אם את יודעת, למה את שואלת?‬
‫פשוט… כשמדובר בתיקים כמו זה, אנחנו מבקשים…‬
‫יש לנו שאלות על סיבת המוות, פשוט רצינו…‬
‫אולי פשוט תתני לי המספר שלך ואחזור אלייך.‬
‫כן, הוא הגבר שלי.‬
‫כשיש לך ילד, את אומרת,‬ ‫"הוא הילד שלי, הגבר שלי",‬
‫כאילו הוא שלך…‬
‫דיוויד?‬
‫- דרוש מענה מיידי -‬
‫- ועדת שחרורים מסצ'וסטס -‬
‫מה לכל ה… מה את עושה?‬
‫אלוהים.‬
‫חיפשתי אותך.‬ ‫-מה זה?‬
‫חיטטת בדואר שלי?‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫דפקתי. הייתי צריכה לשאול אותך משהו.‬
‫מה לשאול אותי? אני פה. מה השאלה שלך?‬
‫ג'יין.‬
‫פגשת אותה? פגשת את האישה שגרה ממול?‬
‫ג'יין?‬ ‫-ג'יין ראסל.‬
‫לא.‬ ‫-עבדת אצלם.‬
‫עבדתי אצלו, אצל מר ראסל.‬ ‫אף פעם לא ראיתי את אשתו.‬
‫עכשיו אני גם השליח שלך?‬
‫תתקשרי אליו, אנה, או רעיון טוב יותר,‬
‫למה שלא תעשי טיול לבית ממול? לא?‬
‫אתה נראה ממש כועס.‬ ‫-ולמה לדעתך, אנה? כן. אני משוחרר על תנאי.‬
‫תרצי לקרוא? בבקשה.‬ ‫-הוא היה על הרצפה.‬
‫אני מפר את תנאי השחרור.‬ ‫אני אמור להיות בספרינגפילד, מסצ'וסטס.‬
‫אוקיי.‬ ‫-לא, לא אוקיי!‬
‫זאת הייתה קטטה בבר.‬
‫הייתי במקום הלא נכון בזמן הלא נכון‬ ‫ותקפו אותי והגבתי!‬
‫אלוהים!‬
‫לא הייתי צריכה לרדת הנה.‬
‫תקשיבי, אני עובד על זה.‬
‫אני נוסע הערב לקונטיקט‬ ‫לפגוש מישהו בעניין הזה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אני מטפל בזה.‬
‫מה דעתך שנעמיד פנים שזה מעולם לא קרה?‬
‫אנחנו בסדר, נכון?‬
‫כן.‬
‫תני לי כמה ימים לפתור את זה.‬
‫דיוויד. קדימה, בוא ניסע.‬
‫קח אותי מכאן.‬
‫את יודעת מי אני, לדעתי.‬
‫תפסיקי לצפות בבית שלנו או שאזמין משטרה.‬
‫פאנץ'?‬
‫- יום שבת -‬
‫פאנץ'.‬
‫דיוויד?‬
‫פאנץ'?‬
‫היי, מה אתה עושה פה?‬
‫מסכן שלי, היית פה כל הלילה?‬
‫איך הגעת לפה?‬
‫אהבתי את העגילים.‬
‫תודה, כן. מתנה מחבר לשעבר.‬
‫אז עכשיו את לא רוצה לדבר.‬ ‫-אני עסוקה.‬
‫אם לא אוכל להגיד מה שאני חושב…‬ ‫-אני לא הוזה.‬
‫תנתחי את זה, אלופה.‬
‫קודם זה הילד ואז הרצח בבית ממול.‬ ‫עכשיו יש אישה אחרת בבוסטון,‬
‫עגיל ופאקינג דיוויד שתמיד חיבבת…‬
‫סיימת?‬ ‫-כשאת במרכז של כל זה…‬
‫די. לך תזדיין.‬ ‫-…עם הכדורים שאת לוקחת.‬
‫את יודעת שאין לך מה לעשות כאן. תתקדמי.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬ ‫-לא יודעת. אני פשוט לא בנויה ככה.‬
‫הלוואי שיכולתי, בחיי, אבל אני לא יכולה.‬ ‫כולם יכולים להתקדם. אני לא יכולה.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫תפסיקי עם זה! תפסיקי.‬
‫איתן! למה אתה משקר לי?‬
‫אל תצרחי עליי ברחוב! אמרתי לך…‬ ‫-איך אעזור אם לא…‬
‫לא פגשת את אימא שלי.‬ ‫-אתה יודע שאתה משקר.‬
‫את מבולבלת.‬ ‫-לא, אני יודעת מה ראיתי.‬
‫לא, את טועה!‬ ‫-אני יודעת מה ראיתי.‬
‫לא, את טועה!‬ ‫-דיברנו והיא סיפרה לי עליך.‬
‫אל תעשי לי את זה!‬ ‫-למה אתה משקר בשבילו?‬
‫איתן… למה אתה מגן עליו?‬
‫אני לא יכול להגיד לך…‬
‫לך הביתה!‬
‫אתה לא יכול לסטור לילד.‬
‫ספגתי הרבה בשקט, גברת פוקס. כולנו.‬
‫אבל זה, זה ייפסק עכשיו!‬
‫היחסים שלך עם איתן, זה ממש לא מקובל.‬
‫הוא בחור צעיר, הוא…‬
‫הוא נער, הוא בן 15 וחצי ואת אישה מבוגרת.‬
‫ומובן שאת מטורפת לגמרי!‬
‫אני אתקשר למשטרה.‬ ‫-קדימה.‬
‫קדימה. אני בטוח שהם ישמחו לשמוע ממך,‬ ‫חובבת חתולים שיכורה, מסתגרת וזוללת כדורים.‬
‫את…‬
‫את מתעסקת עם המשפחה הלא נכונה.‬
‫תתרחקי מהבן שלי.‬
‫בבקשה.‬
‫- יום ראשון -‬
‫- ג'יין ראסל -‬
‫הנה את וזאת החתולה הקטנטנה שלך.‬
‫זה האף הקטן שלה וכל הפרחים היפים.‬
‫הוא יפהפה. אופטימי.‬
‫- נחשי-מי-אנה@ג'ימייל.קום‬ ‫ללא נושא -‬
‫יש לך משהו על הרגל?‬
‫יש לך שם משהו?‬
‫פאנץ'. מה זה?‬
‫זה בסדר.‬
‫ואין לך מושג מי יכול היה לשלוח לך את זה?‬ ‫-לא, רק לדייר שלי, דיוויד, יש מפתח.‬
‫כן, איפה הוא?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫יש לך בעיות עם דיוויד?‬ ‫-לא, אני…‬
‫אין כלום למעלה.‬ ‫-את רואה? השטח נקי.‬
‫תוכל לעקוב אחר הדוא"ל או לאתר אותו?‬ ‫-לעקוב? אי אפשר לעקוב אחרי חשבון ג'ימייל.‬
‫יכולת לשלוח אותו לעצמך.‬
‫אני ישנה.‬ ‫-או שרצית להיראות ישנה.‬
‫אני ישנה. על מה את מדברת?‬
‫ד"ר פוקס, אין שום סימן לכך‬ ‫שמישהו היה כאן, אוקיי? דבר לא חסר.‬
‫הדלתות והחלונות נראים בסדר.‬ ‫-מישהו היה בבית שלי. נתתי לך הוכחה.‬
‫היא התקשרה למשרד שלי בבוסטון. ידעתם על זה?‬
‫היא התקשרה לביתי!‬ ‫-מר ראסל, בבקשה.‬
‫למה פוטרת?‬ ‫-היא מרגלת ומצלמת את הבית שלנו!‬
‫היא פיתתה את הבן שלי לבוא אליה הביתה.‬ ‫-הוא אלים.‬
‫היא מטרידה את הבן שלי, את כולנו!‬ ‫-הוא הכה את הבן שלו. ראיתי את זה.‬
‫היא הוזה.‬ ‫-איתן אמר, ג'יין אמרה, ראיתי שעשה את זה.‬
‫זאת ג'יין!‬
‫את שיכורה ונרקומנית והמצאת את הכול!‬
‫כמעט השתכנעתי והאמנתי לך ואז מצאתי את זה!‬
‫מה זה?‬ ‫-זה ציור שאשתך ציירה וחתמה עליו.‬
‫ואתה קורא לי הוזה, בן זונה.‬
‫היי!‬
‫זאת את.‬
‫היא הייתה פה. זאת ההוכחה.‬
‫זה לא מוכיח שום דבר.‬ ‫זה מוכיח שאת לא שפויה.‬
‫מה קורה?‬
‫הדלת הייתה פתוחה.‬
‫מי אתה?‬ ‫-אני גר למטה.‬
‫זה הדייר שלי. זה דיוויד.‬
‫יש לך שם משפחה, דיוויד?‬ ‫-לא, רק דיוויד. כמו "סטינג".‬
‫וינטרס. שם המשפחה שלו הוא וינטרס.‬
‫רק וינטר. בלשון יחיד.‬
‫איפה היית אמש, מר וינטרס?‬
‫בקונטיקט בענייני עבודה. למה?‬
‫מישהו צילם את ד"ר פוקס ישנה בסביבות 02:00‬
‫ואז שלח לה בדוא"ל.‬
‫מישהו פרץ הנה?‬ ‫-מנין לנו שהוא מאתמול בלילה?‬
‫יש אדם שיאשר שהיית בקונטיקט בלילה?‬
‫כן, הגברת שאיתה הייתי.‬ ‫-אצטרך את המספר שלה.‬
‫תתקשר אליה. קוראים לה אליזבת.‬
‫ד"ר פוקס אומרת שהיא ראתה אישה מותקפת‬ ‫בביתו של מר ראסל.‬
‫אתה יודע על זה משהו?‬
‫לא.‬ ‫-פגשת אי פעם את גברת ראסל?‬
‫לא.‬
‫העגיל שלה על השידה שליד המיטה שלך.‬
‫השושנה הקטנה? העגיל של ג'יין ראסל.‬
‫מה עשית בחדר השינה של הדייר שלך?‬
‫יש לה בעיה קשה לשמור על פרטיות.‬
‫טוב… לא נעים.‬
‫העגיל הזה שייך לאישה שאני מכיר.‬
‫ומי האישה הזאת?‬
‫קוראים לה קתרין. היא ישנה אצלי בשבוע שעבר.‬
‫לקחת ממני סכין יפנית.‬
‫בהשאלה.‬
‫יש אישור. הוא היה בדריאן אתמול בלילה.‬
‫הוא ישב בכלא על תקיפה.‬
‫הוא היה בכלא. אסור לו להיות בניו יורק.‬ ‫הוא היה בבית שלה. הוא בטח פגש אותה.‬
‫העגיל שלה ליד המיטה שלו‬
‫והוא לקח ממני סכין והוא ישב בכלא.‬
‫והוא פוטר מהעבודה שלו.‬
‫העוזרת שלו מתה.‬
‫הוא איים עליי בבית שלי.‬
‫הוא מכה את הילד שלו.‬
‫אני פסיכולוגית ילדים.‬
‫אני יודעת לזהות ילד בסיכון שעובר התעללות,‬
‫וראיתי את אליסטר סוטר לאיתן,‬ ‫אצלי בבית, אתמול.‬
‫רק רגע…‬
‫כן, אתמול.‬
‫אני…‬
‫אני רואה איך כולכם מסתכלים עליי.‬
‫אני לא מטורפת.‬
‫אני לא הוזה. אני נשמעת לכם לא הגיונית?‬
‫יש לי הוכחות.‬
‫הציור שג'יין ציירה וחתמה עליו,‬
‫ויש תמונה שלי שמישהו צילם בזמן שישנתי.‬
‫לא משנה מה אתם חושבים עליי,‬
‫אם אתם בעדי, אם אתם חושבים שאני אמינה.‬
‫יש בבית ההוא ילד בסיכון.‬
‫תעזרו לו, בבקשה.‬
‫אתה אבא, נכון?‬
‫הייתי מצפה ממך לרצות לעזור לילד.‬
‫לו בעלי היה כאן…‬
‫הוא היה עוזר.‬
‫הוא היה מאמין לי.‬
‫ד"ר פוקס, המשפחה שלך מתה.‬
‫אני לא יודעת איך תהיי מסוגלת לחיות עם עצמך‬
‫אם תרשי שמשהו יקרה לילד.‬
‫אני מצטערת, אבל המשפחה שלך מתה.‬
‫את אוהבת את ההרים, ליבי?‬
‫הם נראים כמו מיטה של ענק.‬
‫כמו ענק שישן מתחת לשמיכה לבנה.‬
‫מחר את תגלשי בכמה מההרים האלה.‬
‫ההר הזה נראה כמו סוס.‬ ‫-איך היית קוראת לסוס, לו היה לנו?‬
‫הייתי קוראת לו ויקסן.‬
‫ויקסן זה שועל.‬
‫שועלה, חמודה.‬
‫איך את היית קוראת לסוס, אימא?‬ ‫-"ללא היסוס".‬
‫זאת תוכנית טלוויזיה מפעם.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה ככה.‬ ‫-את מה?‬
‫את מה?‬
‫את זה.‬
‫המשפחה המאושרת בחופשה.‬
‫דיברנו על זה בפירוט רב‬
‫וחשבתי שסיכמנו שלא נהרוס את חג המולד.‬
‫ואני כבר לא יכול לעשות את זה. אני לא יכול.‬
‫ההצגה הזאת מטופשת. זה חוסר כבוד לבת שלנו.‬
‫לא אכפת לך שזה ידאיג אותה?‬
‫היא צריכה להיות מודאגת. זה מדאיג.‬
‫אל תאשים אותי אם היא תצולק לכל החיים.‬
‫אני כן מאשים אותך. את אשמה.‬
‫זאת שמזדיינת עם מישהו אחר היא האשמה.‬
‫- שיחה לא מזוהה -‬
‫את רוצה לענות?‬
‫זה בטח הוא.‬
‫אני אענה.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-תפסיקו.‬
‫אנה!‬
‫אני מצטערת, אבל המשפחה שלך מתה.‬
‫אד!‬
‫ליבי?‬
‫אוליביה?‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫אני מחזיקה אותך. בואי.‬
‫אוליביה.‬
‫תתעוררי!‬
‫- מוקד חירום‬ ‫שיחה נכשלה -‬
‫דיברתי עם הרופא שלך, ד"ר לאנדי,‬
‫ועברה עלייך תקופה נוראה.‬
‫ואני חושב שאת באמת מאמינה‬ ‫שפגשת את הבחורה הזאת,‬
‫כמו שאת מאמינה שאת מדברת עם המשפחה שלך.‬
‫הרופא שלך אמר שהתרופות שלך‬ ‫עלולות לגרום להזיות.‬
‫אולי זה לא מפריע לך.‬
‫גם לי לא היה מפריע.‬
‫ג'יין ראסל…‬ ‫-אימתנו את זהותה.‬
‫הגברת הזאת שכאן, מ-101,‬
‫היא מי שהיא אומרת.‬
‫היא ג'יין ראסל.‬
‫בקשר למה שראית באותו ערב…‬ ‫-אני…‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫ברור שאשתך היא מי שהיא אומרת.‬
‫ברור…‬
‫ברור שכן.‬
‫אני ממש מצטערת שעירבתי אותך בכל זה.‬
‫אני…‬
‫מצטערת כל כך שעירבתי בזה את איתן.‬
‫אני לא יודעת…‬
‫מה אתם חושבים.‬
‫כולכם.‬
‫אני אבין…‬
‫אם תרצה להמליץ…‬
‫- יום שני -‬
‫על פיקוח.‬
‫אני מקשיב.‬
‫הפסקתי…‬
‫הפסקתי לקחת את התרופות כסדרן.‬
‫אני שותה.‬
‫שוקעת…‬
‫במצב רוח ממש קודר ואני לא משתפת אותך בזה.‬
‫זה משהו שקשה להודות בו.‬
‫זאת הרגשה טובה להגיד את זה.‬
‫ולשמוע.‬
‫אני חושבת שה"אלוון" לא עושה לי טוב.‬
‫לא.‬ ‫-אם יש לך הזיות, אז לא.‬
‫לא נראה לי, לא…‬
‫ויש גם מאניה.‬
‫פשוט הייתי חייבת להיות במרכז של משהו.‬
‫הייתי צריכה קריאת השכמה.‬
‫היה לך הרבה מזל עם הבלש הזה.‬
‫את מבינה שזה יכול היה להיגמר אחרת?‬
‫אני רק רוצה להחזיר את המצב לקדמותו.‬
‫לא היה לי מושג בקשר לדיוויד.‬
‫זה היה בלגן.‬ ‫-הוא פה?‬
‫לא, הוא… יחזור אחר הצוהריים…‬
‫לאסוף את שאר הדברים שלו.‬
‫ואז תישארי פה לבד.‬
‫תחשוב שאני פרנואידית‬ ‫אם ארצה להחליף את המנעולים, נכון?‬
‫חייב להיות פה מישהו,‬
‫ואז את ואני נחזור לשלושה מפגשים בשבוע.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אנה פוקס.‬
‫היום…‬
‫יום שני, שישה בנובמבר…‬
‫ואני מצלמת את הסרטון הזה…‬
‫מצלמת…‬
‫אני אנה פוקס‬
‫ואני בבית מספר 104,‬ ‫רחוב 121 מערב במנהטן, ניו יורק,‬
‫ואני מצלמת את הסרטון הזה‬
‫כצוואתי הסופית.‬
‫רנדי טורו, הוא עורך דין.‬
‫יש אצלו צוואה כתובה‬
‫שאד ואני ערכנו יחד…‬
‫אחרי… שאוליביה נולדה.‬
‫ואני לא מתכוונת לערוך‬ ‫שינויים סופר משמעותיים…‬
‫סופר…‬
‫פאק. ברצינות?‬
‫אני עושה את זה כדי שלא יהיה שום…‬
‫בלבול…‬
‫בכל הקשור לצלילות דעתי.‬
‫למצבי הנפשי.‬
‫אני בעיקר רוצה לוודא…‬
‫שיהיה ברור שלדיוויד וינטרס‬ ‫אין שום קשר למוות שלי.‬
‫האמת היא שאני מחכה לו שיבוא…‬
‫שיבוא לקחת את הדברים שלו‬
‫כדי שאני אוכל…‬
‫לגמור עם זה.‬
‫אני רק רוצה שיסלחו לי.‬
‫אני ממש רוצה שפשוט יסלחו לי.‬
‫אני רוצה לחזור לאחור.‬
‫אני רוצה לעשות את זה מחדש.‬
‫אני רוצה לעשות את זה אחרת.‬
‫ואני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה!‬
‫פאנץ'!‬
‫אוקיי.‬
‫הלו?‬
‫סליחה! ניסיתי להתקשר.‬ ‫אני רק צריך את המטרייה ואת הכפפות שלי.‬
‫אתה יכול לעלות לרגע?‬
‫לא, אני רטוב לגמרי.‬
‫היה לי יום ארוך והוא לא מתקרב לסיום.‬ ‫-בבקשה? זה ייקח רק דקה.‬
‫תודה.‬ ‫-על מה?‬
‫אני רוצה להראות לך צילום.‬
‫הפנים בכוס היין.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫זאת האישה שראיתי נרצחת.‬
‫היא אמרה שקוראים לה ג'יין ראסל.‬
‫קוראים לה קייטי.‬
‫מה?‬
‫איתן, הבן,‬
‫היא אימו הביולוגית.‬
‫בילית איתה את הלילה.‬
‫יום רביעי. רק לילה אחד.‬
‫היא הייתה מכה אמיתית. למה לדעתך ברחתי?‬
‫ישנתי על הספה ב"אסטוריה" ביום חמישי בלילה‬
‫רק כדי שאני לא איאלץ להיתקל בה שוב.‬
‫היא עזבה אותו בחודש השמיני להיריון, נעלמה.‬
‫אליסטר חיפש אותה במשך שנתיים‬ ‫ומצא אותה בקומונת נרקומנים באורגון.‬
‫הוא לקח את הילד. היא נכנסה לכלא.‬
‫ראית איך שיניתי לך את הנושא?‬ ‫-ראיתי.‬
‫אין לך מושג עם מי את מתעסקת.‬
‫הם סיפרו לך את זה?‬ ‫-היא סיפרה לי.‬
‫היא לא סתמה את הפה.‬
‫הם מתחבאים ממנה כבר שנים.‬
‫היא גילתה שהם גרים בבוסטון.‬ ‫הוא משלם לה שתתרחק מהם.‬
‫למה היא אמרה לי שקוראים לה ג'יין ראסל?‬
‫את ג'יין ראסל.‬
‫למה את חושבת?‬
‫הבן שלך קפץ אליי. איתן.‬
‫ראיתי אותה נרצחת.‬
‫מה שתגידי, אנה.‬ ‫-כן.‬
‫הראיתי לך את התמונה.‬
‫כן, היא נראית לגמרי בחיים.‬
‫היא אמיתית.‬
‫ואני צריכה שתבוא איתי למשטרה.‬
‫לא.‬
‫דיוויד, אתה לא יכול פשוט לברוח מזה.‬
‫נחיה ונראה.‬ ‫-שיט. בבקשה, דיוויד.‬
‫שיט.‬
‫דיוויד?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫את יודעת מה נהדר כל כך בזה?‬
‫כולם חושבים שאני בניו המפשייר כרגע.‬
‫הם קוראים לזה תוכנית טיפולית במדבר,‬ ‫אבל זה בעצם כלא.‬
‫הייתי אמור להגיע לשם בחודש שעבר,‬ ‫אבל הייתה שם שריפה או משהו.‬
‫לא הייתה לנו הזדמנות להיפרד.‬
‫דיוויד?‬
‫התכסיס הוא לברוח לפני שמגיעים לשם.‬
‫מה עשית? דיוויד!‬
‫הוא מת. את הרגת אותו.‬
‫לא. מה?‬
‫הסכין שלך, הבית שלך. רק שניכם.‬
‫מה עשית?‬ ‫-הגיע לו.‬
‫הוא שכב עם אימא שלי‬ ‫ועצבן אותה ואז הוא זרק אותה.‬
‫אולי היא הייתה מתרחקת מפה לו היה מניח לה.‬
‫ואז אולי כל זה לא היה קורה.‬
‫אל תצרחי, אנה.‬
‫זה סתם יזיק לכולם.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫זה מה שהם תמיד אומרים לי לעשות.‬ ‫כישורי התמודדות באמצעות שליטה עצמית.‬
‫יופי, בואי ננשום ביחד.‬
‫למה את מבוהלת כל כך?‬
‫את ממילא מתאבדת, נכון?‬
‫לא.‬
‫בעיניי זה היה סרטון ממש נחמד.‬
‫איך נכנסת אליי הביתה?‬
‫כי את הרי שומרת כל כך על המפתחות שלך.‬
‫וגם פיכחת! כן.‬
‫הייתי פה כל השבוע.‬
‫אתה הרגת את אימא שלך.‬
‫זה מציק לך, נכון?‬
‫את מרחמת עליה?‬
‫את וקייטי, דבר אחד הייתן צריכות לעשות.‬
‫דבר אחד מזוין.‬
‫לשמור על המשפחות שלכן, נכון?‬
‫שתיכן.‬
‫ומה אתן עושות?‬
‫המתווכת שמכרה לאבא שלי את הבית,‬
‫היא דיברה עלייך ועל מה שקרה,‬
‫ולא יכולתי להפסיק לחשוב‬ ‫שתהיי האדם הבא המושלם בשבילי.‬
‫ידעתי בדיוק מה את תאהבי.‬
‫זה כישרון או מיומנות לדעת את זה?‬
‫לדעתך המקצועית.‬
‫את רואה? עכשיו את כבר לא מחבבת אותי.‬
‫זה מה שקרה בבוסטון, איתך ועם פאם?‬
‫נמאסת עליה?‬
‫פאם אהבה כל מה שעשיתי.‬ ‫-אתה לא נשמע בטוח כל כך בזה.‬
‫היא הייתה רק הזדמנות להתחיל.‬
‫אני עוד מנסה להבין את זה.‬ ‫-כלומר?‬
‫עוד אין לי דפוס ברור.‬
‫דפוס של מה?‬ ‫-של זה!‬
‫יש לי כל כך הרבה אפשרויות, נכון?‬
‫מה אני רוצה להיות כשאני אהיה גדול?‬
‫אני יודע שאני רוצה להיות נוכח כשזה קורה, ‬ ‫להרגיש את זה.‬
‫לפאם לקחו חמש דקות למות‬ ‫אחרי שהיא נחבטה בקרקע.‬
‫לולא מצאת את הצילום הזה של קייטי,‬ ‫הייתי מגיע רק בסוף ממש, כדי להיפרד.‬
‫תוכלי להעמיד פנים שאני בכלל לא פה.‬
‫אני רק רוצה לראות אותך מתה.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה יודע מה? שיהיה.‬
‫אתה רוצה לצפות?‬
‫כי עולם שאתה נמצא בו,‬
‫שאתה קיים בו,‬
‫הוא עולם מתועב.‬
‫לא, מיציתי.‬
‫אני לא רוצה לנשום את האוויר הזה.‬
‫אנה!‬
‫תפסיקי להילחם בי!‬
‫את הרי בכלל לא רוצה עוד לחיות!‬
‫כבר הרבה זמן את לא רוצה לחיות!‬
‫קדימה!‬
‫לא!‬
‫היי.‬
‫היי, התכוונתי להשאיר הודעה.‬
‫כבר היית פה קודם?‬
‫כן. הם אמרו לי לא להעיר אותך, אז…‬
‫יש לך כאבים?‬
‫אמור לכאוב לי, מה?‬
‫היי, אל תיקחי את החרא הזה יותר מדי זמן‬ ‫כי הוא עושה הרגשה טובה מדי.‬
‫דיוויד מת.‬
‫כן.‬
‫צר לי.‬
‫אבל בני הזוג ראסל במעצר.‬
‫הוא לא אומר מילה,‬ ‫אבל ג'יין, היא לא מפסיקה לדבר, אז…‬
‫מצאנו את הגופה של קתרין מלי.‬
‫מצאנו אותה בפורט לי,‬
‫ולכן צדקת בכל מה שאמרת שראית‬
‫ואנחנו פישלנו ‬ ‫ואת תקבלי הרבה התנצלויות מהרבה אנשים,‬
‫ופשוט רציתי להיות הראשון.‬
‫אני מצטער.‬
‫תודה.‬
‫ראיתי את הסרטון שלך.‬
‫תקשיבי, הבלשית נורלי,‬
‫אני מקווה שזה בסדר, היא לקחה את פאנץ'.‬
‫וברגע שתהיי מוכנה לצאת מפה,‬ ‫היא תשמח להחזיר לך אותה…‬
‫כולם ראו את הסרטון?‬
‫בשלב הזה…‬
‫לא.‬
‫האמת שאנחנו מתקשים לאתר את הטלפון.‬
‫כן, אני חושב שאיכשהו הטלפון נשאר עלייך‬
‫וכשאני אחזור בעוד שעה ואשאל אותך עליו…‬
‫תתני לי אותו.‬
‫תיפטרי מכל דבר שיש בו שלא תרצי שיתפרסם,‬ ‫טוב?‬
‫באמת?‬
‫פישלתי בגדול בכל הפרשה הזאת,‬
‫לא נראה לי שעוד פשלה תפגע בי, נכון?‬
‫רק תגידי לי בכנות.‬
‫את לא מתכוונת להדאיג אותי, נכון?‬
‫טוב.‬
‫- כעבור תשעה חודשים -‬
‫- נדל"ן‬ ‫מכירה פומבית -‬
‫אני חייבת ללכת עכשיו.‬
‫אני מתגעגעת.‬
‫אתה מוכן?‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי, זה לא להרבה זמן. קדימה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫- זובין הובלות -‬
‫- מבוסס על הרומן‬ ‫מאת איי-ג'יי פין -‬
‫תרגום כתוביות: עמירה שגב‬