‫- נפשות תאומות -‬
‫פיטר היקר.‬
‫שלום מסיאול.‬
‫בטח אהיה כבר בבית כשתקבל את זה,‬ ‫אבל לא יכולתי לעזוב בלי לכתוב לך.‬
‫אתה תמיד צוחק על כך שאני טיפוס של בית,‬
‫אבל אני חושבת שהיית מתגאה‬ ‫אם היית רואה אותי כאן.‬
‫קימצ'י!‬ ‫-קימצ'י!‬
‫כל מה שאימא שלי סיפרה לי הוא נכון.‬
‫קוריאה היא מעבר לכל דבר שיכולתי לדמיין.‬
‫אנחנו מתרוצצים בלי סוף,‬
‫מנסים לראות ולעשות ולאכול‬ ‫את כל הדברים לפני סוף חופשת האביב.‬
‫אנחנו נהנים יחד בטירוף.‬
‫למרות שאבא שלי אולי נהנה יותר מכולנו.‬
‫היי, בנות, אני חושב‬ ‫שאני רוצה להציע לטרינה נישואין.‬
‫אלוהים, אבא!‬
‫הכול היה חלק מתוכנית־העל שלי,‬ ‫אז בום, אין בעד מה!‬
‫אבל החלק הכי טוב‬ ‫הוא הזמן שאני מבלה עם האחיות שלי.‬
‫אנחנו מצליחות.‬
‫למען האמת, בקושי היה לי זמן להתגעגע אליך.‬
‫אני סתם צוחקת. אני מתגעגעת אליך בטירוף.‬ ‫אני מחזיקה אצבעות שאתקבל לסטנפורד,‬
‫ולעולם לא נצטרך להיות רחוקים כל כך זה מזו.‬
‫אני אוהבת אותך פיטר. תמיד ולנצח.‬
‫כמו נפיחה מתמהמהת,‬ ‫או לאו, חבורה שלא תחלים לעולם.‬
‫קיטי.‬
‫אני רק אומרת שזה קצת דרמטי, אפילו בשבילך.‬
‫ואו. תראו את הקאפקייקס האלה!‬ ‫-אני מתגעגעת אליו.‬
‫ובקושי דיברנו השבוע בגלל הבדלי השעות.‬
‫אלוהים אדירים. הזוועה!‬ ‫-נדמה לי, או שהיא נעשית מרושעת עם הגיל? ‬
‫ויותר דעתנית.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, אני רק שמחה‬ ‫ששניכם תלמדו בסטנפורד בשנה הבאה,‬
‫כי קשר מרחוק לא מתאים לכם.‬
‫טוב. אל תעשי מזל רע. עוד לא התקבלתי.‬
‫אולי כדאי שתחכי עד שתשמעי‬ ‫מכל האוניברסיטאות, ורק אז תקבלי החלטה.‬
‫פיטר הולך בגלל הלקרוס.‬ ‫זה מקום מעולה, וזה מושלם.‬
‫טוב.‬
‫- גאווה ודעה קדומה -‬
‫- הרגע התעוררתי, תתקשרי אליי!‬ ‫הסיור בסטנפורד היה מדהים -‬
‫- נ.ב. אולי יודיעו על קבלה השבוע -‬
‫היי, קובי!‬
‫היי!‬
‫קיבלת את התמונות ששלחתי לך?‬ ‫-כן. אבל לא פתחתי אותן עדיין.‬
‫זה מזל רע לראות את הקמפוס לפני שמתקבלים.‬ ‫-זו לא חתונה. את לא נישאת לסטנפורד.‬
‫לא מזיק להיזהר.‬ ‫אז איך היה הביקור?‬
‫מדהים. הקמפוס ענקי,‬ ‫וחכי עד שתראי את הספרייה.‬
‫הלכת לספרייה בשבילי?‬
‫את יודעת, אני קורא לפעמים ספרים‬ ‫שאין בהם תמונות. אבל קבוצת הלקרוס קשוחה.‬
‫אני לא יודע אם אוכל להתחיל בסתיו.‬
‫טוב, לא היית מקבל מלגה‬ ‫אם לא היית מפסיק טוב.‬
‫אוניברסיטה זה לא כמו תיכון, קובי.‬ ‫-אני די בונה על זה.‬
‫מה איתך? איך בעתיד?‬
‫את מקדימה אותי ב-16 שעות שם.‬
‫ספרי לי איך יהיה יום שישי.‬ ‫אני מבטיח לא לשבש את ציר הזמן.‬
‫טוב, הוא יתחיל תיירותי, ואז יהיה ממש כיף.‬
‫תקנה מתנות למישהו שאתה אוהב,‬
‫ואם יהיה לך מזל, תאכל סופגניות.‬
‫היה משהו.‬ ‫מישהי ניגשה אליי ודיברה קוריאנית,‬
‫וכאילו, הם רואים אותי וחושבים שאני מבינה,‬ ‫ואז אני לא מבינה, ואני מרגישה לא שייכת.‬
‫לא יודעת. כנראה שאני מצטערת‬ ‫שאימא שלי לא כאן כדי ללמד אותי.‬
‫טוב, אני בטוח שיש בסטנפורד קורסי קוריאנית.‬
‫נוכל ללמוד יחד.‬
‫אני כבר מתה לראות אותך.‬
‫אני חייב ללכת לאימון.‬
‫אבא שלך לוקח אותך מחר‬ ‫למנעולים במגדל סיאול?‬
‫כן. ישר על הבוקר.‬ ‫-טוב, אז אני מקווה שתמצאי אותו.‬
‫עוד יומיים אקפוץ עלייך‬ ‫ואחנוק אותך בנשיקות ואתן לך מתנות.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫מאז שפיטר ואני תיכננו ללמוד בסטנפורד יחד,‬
‫אני מרגישה שאני מחכה לתחילת העתיד שלנו.‬
‫זו האוניברסיטה המושלמת בשבילנו.‬ ‫הוא ישחק לקרוס, אני אלמד ספרות אנגלית.‬
‫והחלק הכי טוב הוא‬ ‫שלא נהיה מהזוגות שנפרדים‬
‫בגלל הלימודים.‬
‫אני רק חייבת להתקבל קודם.‬
‫- סטנפורד‬ ‫סטטוס הרשמה: קבלה -‬
‫- נמכר -‬
‫- אונ' סטנפורד‬ ‫סטטוס הרשמה: בטיפול -‬
‫אני חושבת שההמתנה עלולה להרוג אותי ממש.‬
‫כל כך גבוה!‬ ‫-כל כך מגניב!‬
‫כמה קומות?‬ ‫-130.‬
‫צריך למצוא את המנעול.‬
‫אימא שלכן באה לכאן‬ ‫בקיץ אחרי שהתחלנו לצאת,‬
‫והיא כתבה משאלה על אחד המנעולים,‬ ‫אבל אף פעם לא סיפרה לי מה כתבה.‬
‫אנחנו נמצא אותו, אבא.‬ ‫-היא הייתה משהו מיוחד.‬
‫זה צריך להיות כאן.‬
‫בואו נמצא אותו.‬
‫- איב + דן -‬
‫חבר'ה.‬
‫מה כתוב שם?‬
‫"לשארית חיי."‬
‫טוב, המשאלה שלה התגשמה.‬
‫- לשארית חיינו -‬
‫זה יפהפה.‬
‫היי, תנו לי לצלם אתכן באותו המקום.‬ ‫-לא, אבא, גם אתה צריך להיות בתמונה.‬
‫אבקש ממישהו.‬
‫טוב.‬ ‫-סליחה.‬
‫היי.‬
‫תוכל לצלם אותנו?‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אתה מדבר אנגלית.‬
‫וגם את. תראי כמה יש לנו במשותף.‬
‫אני דיי.‬ ‫-אני קתרין.‬
‫זה היה מוזר, לא ככה קוראים לי. קיטי.‬ ‫טוב, שמי קתרין, אבל לא קוראים לי ככה.‬
‫תקרא לי קיטי.‬ ‫-ואו.‬
‫אתה יכול לקרוא לי מה שבא לך.‬ ‫-טוב.‬
‫קיטי. טוב. כן.‬ ‫-בטח, כן.‬
‫קתרין סונג קובי גילתה את הבנים.‬ ‫שאלוהים יעזור להם.‬
‫- סיאול‬ ‫קוריאה -‬
‫- האוקיינוס השקט -‬
‫גם אתה. תודה.‬
‫בנות, אני אעזור לטרינה עם התיקים.‬
‫תיכנסו בלעדיי.‬ ‫-זה תיק אחד. אני מסתדרת, מותק.‬
‫תני לי לעזור לך עם התיקים.‬
‫ביי, טרי.‬ ‫-ביי, בנות.‬
‫נתראה תכף.‬ ‫-תנוחו קצת.‬
‫מרשים שאתה סוחב אותן.‬
‫היי, קובי!‬
‫- ברוכים השבים -‬
‫פיטר!‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך, ילדונת.‬ ‫במיוחד כשהכנתי את השלט.‬
‫אתה צריך לעבוד קצת על התכנון המרחבי שלך,‬ ‫אבל אני מעריכה את הנצנצים.‬
‫היא מאשרת את הנצנצים.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬ ‫-אני התגעגעתי יותר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫גרביים עם דמויות מצוירות!‬ ‫בחייך! תודה.‬
‫היה די קשה למצוא כאלה במידה שלך.‬
‫לא! הפסקת אש,‬ ‫או שלא תקבל את המתנה האחרונה.‬
‫יש!‬
‫קניתי אותו במגדל סיאול,‬ ‫כדי שיום אחד נוכל לחזור ולתלות אותו שם.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫אתם לא אמורים להתמזמז אחרי שהסרט מתחיל?‬
‫לא עם לארה ג'ין. היא אפילו‬ ‫לא נותנת לי לדבר אחרי שהסרט מתחיל.‬
‫בגלל שאני רוצה שתצפה בו באמת.‬
‫והערב תורי. ואנחנו צופים ב"אמרי לי כן".‬ ‫יש שם סצנה מעולה עם ג'ון קיוזאק.‬
‫הוא יושב מתחת לחלון, מחזיק את הטייפ…‬ ‫-טוב.‬
‫מדהים, הבנו.‬ ‫אז, יש לי שאלה חשובה מאוד אליך, פיטר.‬
‫מה ההודעה הכי טובה שקיבלת אי פעם ממישהי?‬
‫סליחה, מה?‬ ‫-קיטי הכירה מישהו.‬
‫קיט… מה?‬ ‫-כן!‬
‫הוא מקוריאה.‬ ‫-איך קוראים לו?‬
‫דיי. וזו הפעם הראשונה שאני כותבת לו.‬ ‫אז זה חייב להיות בלתי נשכח.‬
‫למה את שואלת אותי?‬ ‫לארה ג'ין היא מלכת מכתבי האהבה.‬
‫כן. אמרתי "בלתי נשכח", לא "קיטשי".‬
‫אאוץ'.‬ ‫-טוב. אני מבטיח לעזור לך בחיזור‬
‫אם תבטיחי ללמד אותי לקלוע ללארה ג'ין צמות.‬
‫טוב. אבל בחיים לא תצליח בצרפתית, קבינסקי.‬
‫בצרפתית אני מומחה.‬
‫אתם דוחים.‬
‫כן.‬
‫כי אנחנו טובים בנשיקות.‬
‫קיטי הכירה מישהו.‬ ‫כן.‬
‫זה מטורף.‬
‫הם נפגשו במנעולי האהבה.‬ ‫זה כזה "מיט קיוט" מוצלח.‬
‫מה זה "מיט קיוט"?‬ ‫-לא למדת כלום מקומדיות רומנטיות?‬
‫תמיד לעשות מחוות גדולות,‬ ‫זה בסדר להתפרץ לחתונה…‬
‫"מיט קיוט" זה כשזוג נפגש בפעם הראשונה.‬
‫זה תמיד חמוד,‬ ‫וככה יודעים שהם יהיו יחד בסוף.‬
‫הלוואי שהיה לנו מיט קיוט.‬
‫טוב, קפצת עליי במסלול הריצה של התיכון.‬
‫זה היה די חמוד.‬
‫זה לא נחשב, כי כבר הכרנו.‬
‫אין לנו שיר, אין לנו יום שנה,‬
‫ואנחנו לא זוכרים איך נפגשנו.‬ ‫אנחנו זוג נוראי לקומדיה רומנטית.‬
‫אני זוכר איך נפגשנו.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן.‬
‫את לא זוכרת את היום שנפגשנו?‬
‫ממש נעלבתי עכשיו.‬
‫אז ספר לי, איך נפגשנו?‬ ‫-לא! לא מגיע לך לדעת.‬
‫שקרן.‬
‫שקרן? קראת לי שקרן? דגדוגים…‬
‫מי זה היה?‬
‫כלום. סתם אבא שלי.‬
‫כנראה שהוא שמע על סטנפורד‬ ‫ורוצה לקחת אותי לחגוג.‬
‫ואו.‬ ‫-כן.‬
‫זה ענק, פיטר. אתה מתכוון ללכת?‬
‫לא.‬ ‫-אולי הוא גאה בך.‬
‫אולי. אבל הוא לא באמת יכול להתגאות בי.‬ ‫הוא לא קשור לזה בכלל.‬
‫האם ידעת…‬
‫שאת מחייכת מתוך שינה?‬
‫רגע, מה השעה?‬
‫כמעט שעת כיבוי האורות.‬
‫רגע, מה?‬
‫אתה צריך ללכת.‬
‫מה אם לא אלך?‬
‫אז אבא שלי יהרוג אותך.‬
‫לא נכון.‬
‫אבל הוא יעשה לך פרצוף מאוכזב,‬ ‫ולפעמים זה גרוע יותר.‬
‫את יודעת למה אני הכי מצפה בקולג'?‬
‫לכך שלעולם לא אצטרך לומר לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫בסרטים, האהבה‬ ‫היא תמיד עניין של רגעים גדולים.‬
‫נאומים מפוארים בפני כולם,‬ ‫"התינשאי לי" על מסך ענקי באצטדיון.‬
‫אבל אולי העניין באהבה הוא ברגעים‬ ‫בהם נדמה לך שאף אחד לא מסתכל.‬
‫ד"ר קובי שיחק אותה. טרינה מגניבה וסקסית.‬
‫הבאת את המשחה נגד פצעונים?‬ ‫-ברור.‬
‫את אוצר, אל-ג'יי.‬ ‫היי, שמעת כבר מסטנפורד?‬
‫לא, וזה הורג אותי.‬
‫תודה לאל שבימינו‬ ‫כבר לא שולחים הודעות קבלה בדואר.‬
‫אני כל הזמן חושבת‬ ‫כמה נורא זה יהיה אם לא אתקבל.‬
‫את תתקבלי. או שתעשי איתי הפסקה‬ ‫של שנה מהלימודים ותעבדי בחווה בקוסטה ריקה.‬
‫אז, מאיזה בתי ספר את מחכה לשמוע, אל-ג'יי?‬
‫ברקלי ואוניברסיטת קליפורניה. ואוניברסיטת‬ ‫ניו־יורק, אבל נרשמתי לשם רק בשביל מרגו.‬
‫היא אמרה שאכשל כמבוגרת‬ ‫אם לא תהיה לי אף אפשרות בחוף המזרחי.‬
‫היא לא טועה.‬
‫היי, מה קורה שם?‬
‫- נשף? -‬
‫מולי מארשל, תבואי איתי לנשף?‬
‫כן, ברור. כן!‬
‫יש!‬ ‫-היא הסכימה!‬
‫כמו שצריך!‬
‫יודעים מי אוהב נשפים? מזדנבות.‬
‫עם השמלות המפוארות והמני-פדי והפן שלהן.‬ ‫-כאילו שאת לא עושה פן.‬
‫ראיתי אותך בדייט עם טרבור בשבוע שעבר.‬ ‫-אה! חשבתי שאתם שוב לא ביחד.‬
‫נכון. אנחנו סתם מסתובבים יחד.‬
‫אנחנו לא יוצאים.‬
‫תראי, לא כל דבר פופולרי הוא גרוע, כריסטין.‬ ‫חלק מהדברים פופולריים בגלל שהם מגניבים.‬
‫אל-ג'יי, שובר שוויון. נשף, בעד או נגד?‬
‫זה לא משנה מה היא חושבת. פיטר יהיה‬ ‫מלך הנשף. היא חייבת ללכת בכל מקרה.‬
‫היי, שמעתי שנסעת לקוריאה בחופשת האביב.‬
‫זה מגניב. אני יודעת שתמיד רצית לנסוע.‬ ‫-תודה. זה באמת היה מגניב.‬
‫מה?‬
‫את יודעת שהיא עדיין איומה, כן?‬
‫בעד נשף.‬
‫תביא קצת.‬ ‫-תפסיק לאכול את העוגיות של החברה שלי.‬
‫היי, לוקאס.‬ ‫מה צריך כדי שכריס תלך איתי לנשף?‬
‫לוודא שאף אחד אחר לא הולך.‬ ‫-תארגן לי הצעה גרנדיוזית וסיימנו, טרבור.‬
‫כלומר, יש משהו בינינו שיכול להסתיים.‬
‫היי חבר'ה, הבאתם אישורים‬ ‫לטיול הבוגרים לניו־יורק?‬
‫בהחלט. את כל כך אחראית.‬ ‫-ניו־יורק סיטי!‬
‫השארתי את שלי בלוקר.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אלה העוגיות הכי טעימות שלך עד כה.‬ ‫-הן עדיין פריכות מדי.‬
‫חייבים ללכת ל"ליוואין" בניו־יורק.‬ ‫העוגיות שם מעולות.‬
‫טוב.‬
‫אה, אגב, שיתפתי איתך אלבום בספוטיפיי.‬ ‫"מורנינג גלורי" של אואזיס.‬
‫אנחנו צריכים שיר.‬ ‫-השיר שלנו לא יהיה משנות ה-90'.‬
‫שמעת את אואזיס?‬ ‫-לא בכוונה.‬
‫נדבר אחרי שתשמעי.‬
‫טוב.‬ ‫-רוצה עוגיות?‬
‫שנינו נישאנו בעבר.‬ ‫אנחנו לא רוצים לעשות סיפור.‬
‫לא, לא. אתם בהחלט צריכים לעשות סיפור.‬ ‫את יודעת כמה זמן לקח לאבא למצוא מישהי‬
‫שתאכל מה שהוא מבשל‬ ‫וגם תצפה איתו בסרטי דוקו?‬
‫המון.‬ ‫-המון.‬
‫בואו נעשה את הטקס בבית.‬ ‫אפשר לעשות חתונה/על האש‬
‫בחצר. תוכלי להכין קינוחים.‬
‫מותק, זה רעיון מעולה!‬
‫אני מתה על הרעיון הזה.‬
‫אני יכולה להיות שושבינה?‬
‫קיטי, לא מבקשים כזה דבר.‬ ‫-למה לא?‬
‫את יכולה. זה יהיה כבוד עבורי‬ ‫אם תהיו השושבינות שלי.‬
‫ונוכל ללוות אותך עם זיקוקים.‬ ‫זו בקשתי היחידה.‬
‫ותלוו אותי עם זיקוקים.‬
‫יש!‬
‫טוב, סכמת צבעים.‬
‫צהוב ניאון.‬
‫וטו. אוכל.‬
‫נגיסי עוף.‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-לא.‬
‫- אוניברסיטת סטנפורד‬ ‫סטטוס ההרשמה שלך עודכן -‬
‫את בסדר, לארה-ג'ין?‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בדיוק נזכרתי שאני צריכה לעשות משהו.‬
‫אז אלך לעשות אותו.‬
‫הנרי! אתה בסדר? הוא בסדר.‬
‫תמשיכו.‬
‫היא בסדר?‬
‫מתרגלים לזה.‬
‫מעולם לא התרגלתי לזה.‬
‫אתה נראה די רגיל.‬
‫- רענן סטטוס -‬
‫- עודכן -‬
‫טוב, את מסוגלת.‬
‫לא משנה מה יקרה, יהיה בסדר.‬ ‫כבר עכשיו בסדר.‬
‫- הצג פרטים -‬
‫הכול לחלוטין…‬
‫- מצטערים להודיעך -‬
‫- לא נוכל לקבלך -‬
‫…נהרס.‬
‫אל תהיי כזו דרמטית.‬
‫כל האפשרויות השניות שלך‬ ‫נמצאות במרחק של יום נסיעה מסטנפורד, גג.‬
‫דיי ואני הרבה יותר רחוקים, וזה עובד.‬ ‫-אבל הייתה לנו תוכנית.‬
‫תכננו להחזיק ידיים בזמן שנרכב על אופניים‬
‫ולשחק עם הרגליים מתחת לשולחן בספרייה‬ ‫וללבוש כובעי עצים למשחקי פוטבול.‬
‫את אפילו לא אוהבת פוטבול.‬
‫זו ממש לא הנקודה, קיטי.‬
‫היי, יהיה בסדר, אל-ג'יי.‬
‫את ופיטר תמצאו פתרון.‬
‫היי, הכול בסדר?‬ ‫-לא. לארה ג'ין לא התקבלה לסטנפורד.‬
‫קיטי!‬ ‫-טוב, תני לי לדבר איתה.‬
‫היי, אל-ג'יי. אני ממש מצטערת.‬
‫למה? לא רצית שאלמד שם ממילא.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫רק רציתי שתשאירי את כל האפשרויות פתוחות.‬
‫לאונ' ניו־יורק יש ספרייה של 12 קומות.‬
‫אל תנצלי את רגע השפל שלי‬ ‫כדי למכור לי את אונ' ניו־יורק.‬
‫אני לא. אני רק אומרת.‬
‫תראי, סטנפורד‬ ‫זו לא האוניברסיטה היחידה בעולם.‬
‫מעולם לא חשבתי שאגיע לסקוטלנד,‬
‫ואני יודעת שאת לא מרגישה ככה כרגע,‬ ‫אבל זה יכול להיות משהו ממש טוב בשבילך.‬
‫יאלץ אותך לראות עולם.‬
‫אני לא כמוך, מרגו.‬ ‫אני לא רוצה להתרחק מהמשפחה.‬
‫לא התכוונתי לזה.‬
‫לא, זה בסדר. כדאי שאחזור לישון.‬ ‫יש לי מחר מבחן בכל מקרה.‬
‫אני הולכת.‬
‫מה אגיד לפיטר?‬
‫חמודה?‬
‫אני יודע.‬
‫- #סטנפורד -‬
‫התקבלתי!‬ ‫-לא נכון!‬
‫אלוהים, אימא!‬
‫אין מצב!‬
‫התקבלת!‬ ‫-לא!‬
‫התקבלתי לסטנפורד!‬
‫זה מוזר, כשמקווים כל כך הרבה זמן למשהו,‬ ‫ופתאום זה נגמר.‬
‫- פיטר‬ ‫נו??? התקבלת??? -‬
‫"יש אמת אוניברסלית ידועה…‬
‫שקשר רומנטי מהתיכון‬ ‫לא מחזיק מעמד מרחוק באוניברסיטה."‬
‫כן, כולם יודעים את זה.‬ ‫תראי את ג'וש ומרגו.‬
‫אנחנו לא כאלה.‬
‫אז ממה את כל כך פוחדת?‬
‫- מרגו‬ ‫מצטערת על קודם. הכול בסדר בינינו? -‬
‫כלומר, אולי נחזיק עד חג המולד‬ ‫או עד סוף הסמסטר הראשון, אבל…‬
‫ארבע שנים?‬
‫אתה מחמיר את המצב. לך מפה.‬
‫- ברור. אני אוהבת אותך. -‬
‫- פיטר -‬
‫- פיטר‬ ‫מתקשר בפייסטיים -‬
‫לעזאזל.‬
‫- סרב -‬
‫מעולה, קובי. ממש מעולה.‬
‫פיטר, היי. היי. כן.‬ ‫אז, סיפור מצחיק על ההודעה.‬
‫היא הייתה מיועדת למרגו. אבל זה בסדר.‬ ‫כי למרות שלא התקבלתי לסטנפורד,‬
‫אולי עדיין אתקבל לברקלי‬ ‫או לאונ' קליפורניה,‬
‫שהן רק במרחק כמה שעות נסיעה, ברכב…‬
‫שאני מנסה לעולם לא לנהוג בו.‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, לא.‬
‫פיטר, מה אתה עושה?‬
‫אני חוגג את הערב הראשון שלך כקרדינלית.‬
‫קדימה. מזל טוב!‬ ‫-אתה יכול להנמיך את זה?‬
‫כי אני צריכה לספר לך…‬
‫נוכל לדבר על כל מה שתרצי‬ ‫אחרי שנאכל פנקייקס.‬
‫עליי. קדימה. תיכנסי לאוטו.‬ ‫-אני חייבת לחבוש את הכובע?‬
‫בטח שאת חייבת.‬
‫צריך לייצג את העץ,‬ ‫צריך לחשוש מהעץ. ככה זה עובד.‬
‫הערב אנחנו חוגגים.‬
‫החברה שלי התקבלה היום לאוניברסיטת סטנפורד.‬
‫מזל טוב!‬
‫את בטח ממש מתרגשת. מה תלמדי?‬
‫זה לא ממש משנה…‬ ‫-בחייך, ספרי לה.‬
‫מותק, ספרי לה. קדימה.‬ ‫ספרי לה.‬
‫ספרות אנגלית.‬
‫אני יודעת שזה מה שאנשים בוחרים ללמוד‬ ‫כשהם לא ממש יודעים‬
‫מה הם רוצים לעשות בחיים,‬ ‫אבל אני באמת רוצה ללמוד את זה, אז…‬
‫טוב, החלק הכי טוב הוא ששנינו התקבלנו,‬
‫אז אנחנו הולכים יחד.‬
‫אם זה לא סימן לכך שנועדנו להיות יחד,‬ ‫אני לא יודע מה כן.‬
‫טוב, אני שמחה בשביל שניכם.‬
‫אפשר לקבל פנקייקים עם תותים, ו…?‬
‫שני מזלגות.‬
‫מיד מגיע.‬
‫את לא רוצה עוד משהו?‬
‫אני לא ממש רעבה, אז…‬
‫פיטר, אני צריכה לספר לך משהו.‬ ‫-לא אמרתי לה לשים קצפת.‬
‫חכי עם זה רגע. אני כבר חוזר.‬ ‫מבטיח. כבר חוזר.‬
‫- נשף? -‬
‫זוכרת את הפעם הראשונה שבאנו לפה?‬ ‫אחרי המסיבה של גרג.‬
‫ההופעה הראשונה שלנו בציבור כזוג מזויף.‬
‫לבשת את המעיל הכחול הזה והשמלה הקטנה,‬
‫ומתחת ביקורת על כל השטויות שלי.‬
‫ואז ידעתי שאני מתאהב בך.‬
‫אז לא יכולתי לחשוב על מקום טוב יותר‬ ‫כדי לשאול אותך את מה שאני רוצה לשאול.‬
‫למקרה שטרם הבנת.‬
‫לארה ג'ין סונג קובי,‬
‫האם תלכי איתי לנשף?‬
‫כן, ברור.‬
‫עכשיו…‬
‫על מה רצית לדבר?‬
‫אה, כן.‬
‫אני יודעת איך לבחור לנו שיר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תבחר מספר, לא משנה איזה,‬ ‫ומה שיתנגן זה השיר. זה הגורל.‬
‫יש לי מטבעות?‬
‫רבע דולר.‬ ‫-טוב.‬
‫אני בוחר?‬ ‫-כן.‬
‫סי-20.‬
‫26. סי-26.‬
‫אולי נמשיך לחפש.‬ ‫-כן. זה כנראה רעיון טוב.‬
‫לא!‬
‫היי, מותק, אל תשכח‬ ‫את הפגישה עם הקייטרינג הערב בשבע.‬
‫אני אגיע.‬ ‫-טוב.‬
‫בהנחה שלא תיפול עליי איזו צניחת רחם.‬ ‫-נו, ואמרו שזה לא יהיה זוהר להינשא לרופא.‬
‫היי, לארה ג'ין,‬ ‫למה את לא בביה"ס היום?‬
‫מחלת הנשיקה. או דיזנטריה.‬ ‫מה שנשמע יותר מדבק.‬
‫מחלת הנשיקה הרבה יותר מדבקת.‬ ‫אני אוהב אתכן. נתראה בשבע.‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫במה את צופה?‬ ‫-רומיאו ויוליה.‬
‫רומן טרגי לפני שמונה בבוקר.‬ ‫זה בטח רציני.‬
‫לא סיפרתי לפיטר על סטנפורד.‬
‫הוא כל כך התרגש, ולא רציתי לאכזב אותו.‬
‫ואם אני לא מספרת לו, זה עדיין לא אמיתי.‬
‫כן, הבנתי את זה.‬
‫אני יודעת שאני חדשה בכל עניין האם החורגת,‬
‫אבל אני די בטוחה‬ ‫שאי אפשר לקחת יום מחלה מקשר זוגי.‬
‫אני לא גאה בעצמי, אם זה משנה משהו.‬
‫זה עוזר.‬
‫אפשר להציע משהו?‬
‫יש לך רק שנה אחרונה אחת בתיכון,‬
‫ואם תבלי את כל הזמן בדאגות‬ ‫על מה שיקרה איתך ועם פיטר, את תחמיצי הכול.‬
‫בחייך, יש לך חבר חתיך. לכי ליהנות ממנו.‬
‫אל… אל תיהני…‬
‫כאילו, בציבור, עם גלידה,‬ ‫ולהחזיק ידיים זה רעיון טוב.‬
‫רק בלי לסמס בזמן הנהיגה.‬
‫יודעת מה, טרי,‬ ‫כל עניין האם החורגת הזה מתאים לך.‬
‫תודה.‬
‫אבל אגיד לאבא שזה מה שאמרת.‬
‫את תקבלי מכות.‬
‫ברקלי שלחו הודעה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אנחנו מסוגלים לזה.‬
‫לא.‬ ‫-בחייך!‬
‫הנה הססמאות. תעשי את.‬
‫בטוחה שאת לא רוצה לעשות את זה?‬ ‫-לא יכולה. אני עושה מזל רע.‬
‫תני לי.‬ ‫-טוב.‬
‫נו?‬
‫היא התקבלה. התקבלת!‬
‫התקבלתי? איפה? תראי לי! לא!‬
‫אלוהים!‬
‫זו לא סטנפורד,‬ ‫אבל ברקלי במרחק של שעה נסיעה.‬
‫- ברקלי - סטנפורד‬ ‫1:04 שעות -‬
‫זה כמעט כמו ללמוד באותה אוניברסיטה.‬
‫השארת את זה למטה,‬ ‫פרטי ההתחברות שלך לאתרי האוניברסיטאות.‬
‫תשמרי את זה.‬ ‫את ממונה רשמית על הבקשות שלי.‬
‫ברצינות? מגניב!‬
‫היי, קיטי? בסולם של אחד עד עשר,‬ ‫כמה תתגעגעי אליי כשאסע בשנה הבאה?‬
‫מוקדם מדי לשיחה הזו.‬
‫תהיי כנה.‬
‫לא יודעת, ארבע?‬
‫ארבע? אמרת למרגו שתתגעגעי אליה 6.9.‬
‫כן, הייתי ילדה אז. והיא יותר נחמדה ממך.‬
‫לפחות תעמידי פנים שתתגעגעי אליי.‬ ‫זה הדבר הנכון לעשות. וגם…‬
‫- טיול שכבת י"ב -‬
‫- גאווה ודעה קדומה -‬
‫אלה חמודות?‬ ‫-למה אני מסתכלת עליהן?‬
‫אלה נעליי נסיעות. בניו־יורק‬ ‫לובשים אותן למשרד, ומחליפים כשמגיעים.‬
‫אני רוצה להיראות כמו מקומית.‬ ‫-תיראי כמו תיירת שקראה על מקומיים בגוגל.‬
‫אולי זה טוב שלא סיפרתי לפיטר‬ ‫לפני ששמעתי מברקלי.‬
‫עכשיו, כשאבשר לו סוף-סוף את החדשות,‬ ‫זה יהיה הרבה יותר קל.‬
‫תשקלי לתת לפיטר תמונה שלך‬ ‫לתלות בחדר שלו במעונות בסטנפורד.‬
‫כן! תעשי צילומי בודואר.‬
‫כריס, לא.‬ ‫-למה לא? זה קלאסי.‬
‫כי אני בת 17,‬ ‫אז בפועל אני לא יכולה לעשות צילומי בודואר.‬
‫וחוץ מזה, פיטר מעולם לא ראה אותי בעירום.‬ ‫-כי את תמיד לובשת חולצה, או מכבה אורות…?‬
‫לא, כאילו, לא…‬
‫אנחנו דולקים על אש קטנה, טוב?‬ ‫אנחנו כמו… בשר בבישול ארוך.‬
‫טוב, בשר מבשלים, אחותי,‬ ‫אז תפני את השולחן,‬
‫תמרחי על זה קצת רוטב, ולכי על זה!‬
‫איכס.‬
‫באמת? לדעתי זה נשמע ממש טעים.‬
‫אלוהים. כריסטין, ארזת את כל הארון?‬
‫אני לא מאמינה במזוודות יד, ד"ר קובי.‬ ‫למה להגביל את האפשרויות שלך?‬
‫כדי שאף אחד לא יקרע את שריר הכתף.‬ ‫ בואו נזוז.‬
‫אנחנו ניראה מדהים בניו־יורק.‬
‫האוטובוס מלא. תמשיכו ישר.‬
‫למה את סוחבת את ארון המתים הזה לניו־יורק?‬
‫כי אני מתה מבפנים.‬
‫יש לך בדיחות הבוקר, מה?‬ ‫-תמיד.‬
‫טוב. תניחי את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו שוב מפצים יתר על המידה, כריסי?‬
‫טוב. עכשיו או לעולם לא.‬
‫את מוכנה לדבר עם קבינסקי?‬
‫לא. אני אחכה. אספר לו כשנגיע.‬
‫החלטה טובה. את לא רוצה‬ ‫להיתקע איתו על מטוס אם זה לא ילך טוב.‬
‫חושבת שזה לא ילך טוב?‬
‫טוב, התחנה הבאה, ניו־יורק סיטי!‬
‫- פורטלנד -‬
‫- ניו־יורק -‬
‫אין מצב!‬
‫הנה אנחנו באים.‬ ‫-יפה!‬
‫ניו־יורק סיטי.‬
‫זה מגדל החירות!‬
‫אפילו לא רואים את הקצה.‬ ‫-זה מטורף.‬
‫קרייזלר!‬ ‫-קרייזלר!‬
‫רדיו סיטי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫כיכר טיימס. המקום הזה עצום.‬
‫בחיים לא הייתי יכולה לנהוג פה.‬ ‫-רגע, אל-ג'יי, תראי. הספרייה.‬
‫איזה יופי.‬
‫אנחנו כאן. הגענו.‬
‫אנחנו מנסות. מצטערת.‬
‫טוב, כמעט הגענו.‬
‫הצלחנו!‬
‫תרימו עם הרגליים, בנות.‬
‫לכי לקחת מפתח, טוב?‬ ‫-אני הולכת!‬
‫ביי.‬
‫הסוכנת קובי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אל תסתכלי עליי.‬
‫המשימה שלך, אם תחליטי לקבל אותה,‬
‫היא לפגוש אותי כאן בלובי בשעה 21:00.‬
‫אנחנו יוצאים.‬
‫לאן?‬ ‫-אל תסתכלי עליי!‬
‫המידע הזה מסווג.‬
‫אני די בטוחה שאנחנו אמורים להישאר בחדרים.‬
‫על פי מידע מודיעיני, המלווים ישתכרו לגמרי‬ ‫בבר של המלון, וזה יאפשר לנו יציאה חופשית.‬
‫האם את מקבלת את המשימה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב מאוד. נתראה בשעה 21:00.‬
‫פנוי?‬ ‫-פנוי.‬
‫בואי נזוז.‬
‫מה?‬
‫בוא ניכנס!‬
‫קדימה, בוא!‬
‫לא ייאמן שהקשבנו‬ ‫ל-8 שעות של מוזיקה ולא מצאנו כלום.‬
‫אולי אנחנו לא יכולים לבחור את השיר.‬
‫אולי השיר בוחר בנו.‬ ‫כאילו, ברגע נכון כלשהו, או משהו כזה.‬
‫אני מסכים, אבל אני לא ממהר.‬ ‫יש לנו את כל התואר בשביל זה.‬
‫לא התקבלתי לסטנפורד.‬
‫מה?‬
‫שלחתי לך את ההודעה בטעות.‬ ‫היא הייתה למרגו.‬
‫היא הייתה על משהו אחר.‬ ‫-אני לא מבין מה את אומרת.‬
‫לא נלמד ביחד באוניברסיטה, פיטר.‬ ‫לא קיבלו אותי.‬
‫אבל זה בסדר, כי התקבלתי לברקלי,‬ ‫וזה לא מה שתכננו, אבל זה במרחק שעה נסיעה‬
‫ואני אשתפר בנהיגה, ונוכל להיות יחד בסופ"ש…‬ ‫-עצרי.‬
‫את בסדר?‬
‫מצטערת. אני ממש רוצה שזה יסתדר לנו.‬ ‫-היי. די.‬
‫זו לא אשמתך, בסדר?‬
‫ממש לא.‬
‫זה בולשיט שלא התקבלת לסטנפורד.‬ ‫את הרבה יותר חכמה ממני.‬
‫כן. כאילו, לא "כן", אבל…‬ ‫עבדת ממש קשה כדי להתקבל, אז…‬
‫עדיין, לא נלמד ביחד באוניברסיטה.‬
‫רגע…‬
‫פשוט תעברי אחרי שנה א'.‬
‫מה?‬
‫כן, את בסדר, את במרחק שעה נסיעה, אז מה?‬
‫נתראה בכל סוף שבוע,‬
‫ואז תעברי לסטנפורד אחרי שנה א'.‬
‫באמת? אתה חושב שזה יעבוד?‬ ‫-כן, 100 אחוז.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו נעבור את זה.‬
‫אז אפשר לשמור את כובע העץ?‬
‫כן. אבל תצטרכי לשמור אותו בסוד.‬
‫סטנפורד וברקלי הן יריבות.‬ ‫-אז אנחנו רומיאו ויוליה של ההשכלה הגבוהה,‬
‫רק בלי הרעל והרצח והכול, אבל זה מאוד מרגש.‬
‫יש!‬
‫התחרפנת, למה?‬ ‫-פחדתי.‬
‫פיטר.‬
‫שלום. אני מסובב אותך!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אנחנו בניו־יורק סיטי.‬
‫אני יודעת. זה ממש מרגש.‬
‫בוקר טוב, זוג יונים.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫איפה המלווים?‬ ‫-עדיין לא הגיעו.‬
‫רוצים לשחק אמת או חובה בזמן שמחכים?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, כריס. אמת או חובה?‬
‫חובה, ברור.‬
‫טוב. חובה עלייך ללכת עם טרבור לנשף.‬
‫מה את אומרת, כריסי?‬ ‫לא תתחמקי מחובה, נכון?‬
‫כדאי שתישן עם עין אחת פקוחה, לוקאס.‬
‫אין בעד מה.‬ ‫-טוב, תקשיבו.‬
‫כולם, תתאספו.‬
‫נתחלק היום לשלוש קבוצות סיור.‬
‫שמות משפחה A עד I,‬ ‫J עד P, ו-R עד Z.‬
‫ולפני שמישהו ישאל, לא מחליפים קבוצות.‬ ‫יש שאלות?‬
‫כן. אפשר בבקשה להחליף קבוצות?‬
‫בשום אופן לא.‬
‫קחו את התיקים והדברים שלכם. קדימה!‬ ‫-כן, אבל…‬
‫ברצינות? באנו עד לכאן‬ ‫ואפילו לא נוכל לבלות את היום יחד?‬
‫נשלח אחד לשני תמונות.‬ ‫זה אימון לאוניברסיטה.‬
‫טוב. בוא נלך.‬ ‫-טוב.‬
‫- מתגעגעת! -‬
‫טוב. שלוש, שתיים, אחת. בום.‬
‫- העוגייה הטובה בעולם -‬
‫תראי את זה!‬
‫אני מתה על זה. ואני יותר גבוהה עם הכובע.‬
‫צרכנות במיטבה.‬
‫למה לא יכלו לקחת אותנו לראות‬ ‫את ה-CBGB או משהו?‬
‫הרי יש לנו את כל החנויות האלה בפורטלנד.‬
‫כזה מעבר לכתף. כאילו…‬
‫ואו.‬ ‫-הנה.‬
‫כל כך יפה.‬
‫אני עושה את זה.‬
‫- מאפיית מגנוליה -‬
‫לא!‬
‫כיכר טיימס!‬
‫המון אורות ו…‬ ‫-העיר הגדולה!‬
‫המון אורות, עיר גדולה! כיכר טיימס!‬
‫אני כל כך שמחה שעשינו את זה יחד.‬ ‫-יחד.‬
‫זו ג'ן?‬ ‫-כן, היא בסיור בקמפוס היום.‬
‫היא התקבלה לאוני' ניו־יורק.‬
‫אני מופתעת שלא ידעת.‬ ‫היא סיפרה לכל מי שיש לו דופק.‬
‫רגע, זו אוניברסיטת ניו־יורק?‬
‫אנחנו באמצע העיר.‬
‫כן, זה הקטע שלה.‬
‫מנהטן היא הקמפוס. לא הגשת לפה מועמדות?‬
‫כן, הגשתי. פשוט לא חשבתי שארצה ללמוד פה.‬
‫בואי נעוף לפני שהיא תראה אותנו.‬
‫כי אני לא יכולה…‬ ‫-כריס? לארה ג'ין?‬
‫ג'נביב! איך הסיור שרמזת לגביו בעדינות?‬
‫היה מדהים, האמת.‬ ‫הת'ר לומדת כאן בשנה ד'.‬
‫זו לארה ג'ין ובת דודה שלי, כריס.‬ ‫-היי, בנות.‬
‫היי.‬ ‫-מזל טוב על הקבלה. לא ידעתי ששלחו הודעות.‬
‫כן, השבוע. את מחכה לתשובה?‬ ‫-כן, אבל אני הולכת לברקלי, אז…‬
‫אוניברסיטה מעולה, מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה, כריס. את בטח מבולבלת.‬ ‫אנחנו מדברות על האוניברסיטה.‬
‫זה מקום לאנשים שיש להם עתיד.‬
‫אה, יש עתיד לאנשים שמגיעים לשיאם בתיכון?‬
‫כדאי שנזוז, האמת.‬
‫אה, כן. הת'ר לוקחת אותי הערב‬ ‫למסיבה ממש מגניבה באוניברסיטה, אז…‬
‫אתן יכולות להצטרף.‬
‫לגמרי.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫ברצינות, זה הרגע שאת מחליטה להתמרד?‬
‫אנחנו נבוא.‬ ‫-טוב.‬
‫מגניב.‬ ‫-תחיי קצת, כריסי.‬
‫יהיה כיף.‬
‫יהיה ממש כיף, ואת תמיד אומרת לי,‬
‫"את צריכה לצאת יותר.‬ ‫את צריכה ללכת למסיבות."‬
‫את באמת צריכה לצאת יותר. טוב!‬ ‫-אני מקשיבה לעצתך.‬
‫טוב, קדימה!‬
‫אני הולכת!‬ ‫-אנחנו חוצים פה.‬
‫היי, מה נשמע?‬
‫מגניב.‬ ‫-חברות חדשות, רוצות לחגוג?‬
‫אהבתי את הנעליים שלך.‬
‫זו רק אני, או שכולם פה‬ ‫סקסיים ב-20% יותר מהממוצע?‬
‫כן, לפחות. כאילו, תראי את החבר'ה האלה.‬ ‫-אוף.‬
‫את בטוחה בקשר לברקלי, אל-ג'יי?‬ ‫כי אוני' ניו־יורק מקבלת ציון מטורף בגברים.‬
‫יש לי חבר, כריס.‬
‫איך קוראים לו?‬
‫האם תהיה‬ ‫ההתחלה, האמצע, הסוף שלי?‬
‫האם תהיה שלי?‬
‫חמש שנים חלפו, ואני עדיין שלך‬
‫עשר שנים חלפו, ואני עדיין שלך‬
‫חמישים שנה חלפו, ואני עדיין שלך,‬ ‫ההתחלה, האמצע, הסוף"‬
‫פיטר, מצאתי אותו, את השיר שלנו.‬
‫כריס ואני באיזו מסיבה באוני' ניו־יורק,‬ ‫והלהקה התחילה לנגן אותו והוא מושלם.‬
‫אשלח לך קליפ.‬
‫לחיים.‬ ‫-את בסדר?‬
‫מה? כן.‬
‫לא, כלומר, התקשרתי לחבר שלי,‬ ‫אבל הגעתי לתא הקולי, אז…‬
‫אוקיי. סבבה.‬
‫אז גם הוא הולך לברקלי?‬
‫סטנפורד. רציתי ללמוד שם, אבל לא התקבלתי.‬
‫זה מעפן. מצטערת.‬
‫זה בסדר. נדאג שזה יעבוד.‬
‫בטוח. לא, בטוח.‬
‫אני לגמרי מבינה.‬ ‫גם לי היה מישהו שרציתי ללמוד איתו.‬
‫ומה קרה?‬
‫ביקרתי באוניברסיטת ניו־יורק.‬ ‫התאהבתי בעיר.‬
‫לא יודעת. זה היה מוזר.‬
‫פשוט הרגשתי שזה המקום שאני אמורה להיות בו.‬
‫מצאנו מה הכי טוב עבורנו.‬
‫היי, נראה שהחברות שלך נהנות.‬
‫כן. את יודעת שהן שונאות זו את זו.‬
‫לא הערב.‬
‫חייבים לזוז.‬ ‫-עכשיו, כשהרכבות ריקות.‬
‫אתן מדברות על האפטר-פרטי?‬ ‫-ספה ורודה.‬
‫ספה ורודה?‬ ‫-האקס של אנני לא מחזיר לה אותה.‬
‫למרות שהיא שלי.‬
‫אז בזמן שהוא מחוץ לעיר, אנחנו לוקחות אותה.‬
‫מה?‬
‫טוב, אני נכנסת. רגע.‬
‫סליחה.‬
‫טוב, אני מורידה אותה.‬
‫יותר נמוך.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אנא היזהרו מהדלתות הנסגרות.‬
‫יש!‬
‫קיבלת את הספה שלך.‬
‫אנחנו יכולות להיות ככה יום אחד.‬
‫אני יכולה לדמיין.‬
‫אני כל כך מיוזעת. אני צריכה מקלחת.‬
‫יש לי מסכות פנים בחדר.‬ ‫-החלוק שלי.‬
‫קובי.‬
‫פיטר, היי. למה אתה ער?‬
‫חיכיתי לך.‬
‫לא ענית לי להודעה. דאגתי.‬
‫סליחה, זה סיפור ארוך.‬ ‫נתראה בחדר.‬
‫אני הוזה? הן מסתדרות?‬
‫זהירות. הן מתערערות בקלות.‬ ‫איך היה היום שלך?‬
‫עכשיו הוא יותר טוב. התגעגעתי.‬ ‫בואי נעלה לחדר שלי.‬
‫גם אני התגעגעתי. קיבלת את הקליפ ששלחתי?‬
‫כן. זה שיר מגניב,‬
‫אבל לא הייתי שם.‬
‫אז אני מרגיש שאני צריך להיות שם‬ ‫כדי שהשיר יהיה שלנו.‬
‫כן, אבל זה היה הרגע הזה. אני הרגשתי את זה.‬
‫תמיד נוכל לחזור לזה‬ ‫אם לא נמצא משהו אחר.‬
‫איך הייתה העוגייה הטובה בעולם?‬
‫לא יודעת, מרגו.‬
‫לא ציפיתי להרגיש כל כך מופתעת.‬
‫ידעתי שטרי נכנסת לדירה הסופ"ש.‬ ‫היא כמעט גרה פה בכל מקרה.‬
‫אני מרגישה שהעולם ממשיך להשתנות מתחתיי‬ ‫בזמן שאני רק רוצה שיעמוד מלכת.‬
‫זו פשוט תחושה מוזרה.‬
‫זה באמת מוזר.‬ ‫אימא נמצאת בבית הזה בכל מקום,‬
‫ועכשיו אני מרגישה שהיא נמחקת.‬
‫כאילו, זה מפריע לך שהם מתחתנים?‬
‫לא, פשוט לא דמיינתי את זה מעולם.‬
‫אבל…‬
‫זה די נחמד, לא?‬
‫שלאבא יש מישהי.‬
‫אפילו אם זו מישהי‬ ‫שיש לה ראש מיטה עם קטיפה כחולה.‬
‫איכס! אל תדברי על המיטה שלהם.‬
‫מצטערת על כל מה שאמרתי על העזיבה שלך.‬
‫זה בסדר.‬ ‫לא הייתי צריכה לדחוק בך לגבי ניו־יורק.‬
‫לא, צדקת. ממש אהבתי את זה.‬
‫באמת?‬
‫כן. כאילו, חשבתי שאשנא את זה,‬
‫או חשבתי שארגיש מוצפת, אבל…‬
‫אני לגמרי יכולה לדמיין את עצמי גרה שם.‬
‫אני מבינה למה עלילות של כל כך הרבה ספרים‬ ‫מתרחשות שם. בכל פינה יש סיפור.‬
‫ולאוניברסיטת ניו־יורק יש תוכנית מדהימה‬ ‫שבה סופרים אמיתיים באים לתת הרצאות.‬
‫ואני אפילו יכולה לעשות התמחות בהוצאה לאור,‬
‫שזה… לא באמת משנה,‬
‫כי אני לא בטוחה ש…‬ ‫לא נראה לי שהתקבלתי בכלל, אז…‬
‫אל-ג'יי, לימודים אקדמיים‬ ‫זה לא רק עניין של מיקום גיאוגרפי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל ברקלי מעולה, ואם יהיו לי‬ ‫ציונים טובים, אוכל לעבור לסטנפורד.‬
‫עכשיו כשלי ולפיטר יש תוכנית חדשה,‬ ‫הכול יוכל לחזור לקדמותו.‬
‫פשוט תוודאי שזה מה שאת רוצה.‬
‫זה מה שאני רוצה. אל תדאגי.‬
‫- החבר'ה טובים, טיפשים בלי הפסקה, 300,‬ ‫בחורים רעים, המלאכיות של צ'ארלי, אקס מן -‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫מה דעתך על קארטינג?‬
‫באופן כללי, או…‬
‫בשבילי ובשביל פיטר.‬
‫הוא מת על "מהיר ועצבני".‬ ‫-טוב.‬
‫אין שום דבר מהיר או עצבני בקארטינג.‬
‫מה עם אחת ממנהרות הרוח האלה לצניחה חופשית,‬ ‫כמו ב"משימה בלתי אפשרית" או "ג'יימס בונד"?‬
‫הכנת סבונים.‬
‫"מועדון קרב".‬
‫מה קורה?‬
‫אני מתכננת דייט.‬ ‫זה צריך להיות כיפי ונורמלי.‬
‫ואת חושבת שזה נורמלי‬ ‫ללמד את פיטר קבינסקי להכין סבון?‬
‫אולי אני צריכה פשוט לתת לו‬ ‫לבחור לבד מתוך שלוש האפשרויות.‬
‫אבל לא הכנת סבונים?‬
‫בשום אופן לא.‬
‫תחזירי את זה.‬
‫טוב, קובי. לאן הולכים?‬
‫שאלה מצוינת, פיטר קבינסקי.‬
‫שאלה ששאלתי את עצמי פעמים רבות‬ ‫כשתכננתי את הערב הזה.‬
‫מה יהיה הדייט המושלם לחבר המושלם שלי?‬
‫אחי… בוא נלך לשחק באולינג.‬
‫- קבינסקי -‬
‫ציטטת עכשיו את "ביב לבובסקי"?‬
‫כן.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה!‬
‫אוי, את חמודה. בואי.‬ ‫-רגע, אבל אני…‬
‫אתלה את זה בחדר במעונות.‬ ‫-ואם אני רוצה לתלות את זה?‬
‫חבל.‬ ‫-פיטר.‬
‫אבא.‬
‫את בטח לורה. שמעתי עלייך המון.‬
‫לארה ג'ין, אבא.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר. אתה אבא שלי.‬ ‫אתה צריך לדעת איך קוראים לחברה שלי.‬
‫אני מתנצל, לארה ג'ין.‬ ‫נעים מאוד להכיר אותך.‬
‫גם אותך.‬
‫חשבת על ארוחת הערב?‬
‫כן. אני פשוט ממש עסוק כרגע.‬ ‫אני מתאמן הרבה לקראת הלימודים.‬
‫אתה חייב לאכול, לא?‬
‫תן לי לקחת אותך למסעדת הסטייקים שאתה אוהב,‬ ‫עם הסכינים הגדולים.‬
‫כן, אבא.‬ ‫הם היו גדולים כשהייתי בן חמש.‬
‫טוב, בכל מקרה,‬ ‫אשמח לראות אותך לפני שאתה נוסע.‬
‫רוצים להצטרף אלינו לבאולינג?‬ ‫רק התחלנו.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫אבל תודה. אנחנו צריכים לזוז.‬
‫אבל תודה. תיהנה עם המשפחה.‬
‫טוב.‬
‫אני יכולה לבוא איתך אם אתה רוצה.‬
‫לא. הוא לא יכול לברוח לנו‬ ‫ושהכול יהיה בסדר.‬
‫זה לא הופך את זה לבסדר.‬
‫וזה לעולם לא יהיה בסדר,‬ ‫אבל לפחות זה יכול להיות משהו.‬
‫אז את חושבת שכדאי לי ללכת?‬
‫אני חושבת שאם הייתה לי…‬
‫הזדמנות לבלות עוד לילה אחד עם אימא שלי,‬ ‫הייתי מנצלת אותה.‬
‫כן, אבל זה שונה, אל-ג'יי.‬
‫אימא שלך לא נטשה אותך, לא מבחירה.‬
‫לא שזה קל יותר.‬
‫את חושבת על אימא שלך ומתגעגעת אליה, נכון?‬ ‫אני חושב על אבא שלי, ושונא אותו.‬
‫ואני גם מתגעגע אליו.‬ ‫ואז אני שונא את העובדה שאני מתגעגע אליו.‬
‫היי.‬
‫אין דבר גרוע יותר מאשר לא להרגיש שבחרו בך.‬
‫אני בוחרת בך, פיטר קבינסקי.‬
‫גם אני בוחר בך.‬
‫אני לא יודע…‬
‫מה הייתי עושה בלעדייך.‬
‫כמה שאני אוהב את הנשיקות שלך במצח.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-גם כשאני מלכלכת אותך בשפתון?‬
‫את יכולה לסמן אותי כשלך.‬
‫אהבת את החולצה? תלבש אותה קבוע?‬ ‫-את צוחקת? אלבש אותה לביה"ס מחר.‬
‫לא נכון. באמת?‬ ‫-ממש לא. זה לא יקרה.‬
‫יש פה ריח טוב.‬
‫אני עושה ניסויים עם מתכונים לעוגת החתונה.‬
‫זהו זה. סיימנו. אני נפרדת ממנו.‬
‫ממי?‬ ‫-ממי נראה לך, אבא?‬
‫דיי. הוא שונא את הארי פוטר.‬
‫הוא אמר, ואני מצטטת, שזה "כל כך מטופש".‬
‫איך אני אמורה להיות בקשר עם מישהו‬ ‫שלדעתו ההישג הספרותי הגדול של זמננו מטופש?‬
‫אני יודע, אבל חמודה,‬ ‫זה בסדר שיש חילוקי דעות בקשרים.‬
‫אם מסכימים לגבי הכול, לא צומחים לעולם.‬ ‫-אז אתה אומר שאני צריכה לנסות לשנות אותו.‬
‫זה מאוד לא מה שאני אומר.‬ ‫-קיטי… ‬
‫- ברוכים הבאים לאוני' ניו־יורק -‬
‫מה זה?‬ ‫-אה, כן. התקבלת לאוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫ופשוט החלטת לא לספר לי?‬ ‫-טוב, את הולכת לברקלי, אז זה לא משנה.‬
‫לא, אסור לך לכעוס עליי,‬ ‫כי אני שבורת לב ועצובה.‬
‫מה?‬
‫התקבלת לאוניברסיטת ניו־יורק.‬ ‫את צוחקת עליי?‬
‫כל הכבוד, מותק.‬
‫זה סבבה.‬
‫- כתיבה יוצרת -‬
‫- לורה ג'ין היקרה,‬ ‫אנו שמחים להודיעך… -‬
‫- זו העיר שלך עכשיו -‬
‫- התקבלת -‬
‫- פיטר‬ ‫היי -‬
‫- התקבלתי לאוניברסיטת ניו־יורק! -‬
‫- פיטר‬ ‫מזל טוב! 2 מתוך 3! -‬
‫את יודעת מה החלק הכי טוב‬ ‫בכך שהתקבלת לברקלי?‬
‫נוכל להיפגש בסן פרנסיסקו בסופי שבוע‬ ‫ולטייל בעיר.‬
‫זה לא היה אפשרי‬ ‫אם שנינו היינו לומדים בסטנפורד.‬
‫נוכל ללכת לפארק גשר הזהב, ‬
‫יער מיור,‬‫ ‬‫רציף הדייגים.‬
‫ונטעם את כל לחמי המחמצת שיש לעיר להציע.‬
‫את מקשיבה?‬
‫קובי, את מקשיבה לי?‬
‫אמרתי שצריך ללכת למאפיית טארטין‬
‫בסן פרנסיסקו.‬ ‫מסתבר שיש שם את העוגיות הכי טובות בעיר.‬
‫כן. סליחה.‬
‫אתה יודע, שמתי לב שאין הרבה‬ ‫סרטים רומנטיים שמתרחשים בסן פרנסיסקו.‬
‫יש את "מארגנת החתונות"‬ ‫ואת "רווק על תנאי", אבל זהו בערך.‬
‫כל הסיפורים הכי טובים מתרחשים בניו־יורק.‬ ‫"יש לך הודעה", "כשהארי פגש את סאלי",‬
‫"הרומן שלי עם אנני", "בדיוק כשהתאהבנו".‬ ‫אין תחרות בכלל.‬
‫כן. לא ידעתי שיש תחרות.‬
‫אה, זו לא תחרות. סתם חשבתי.‬
‫אני הולך לשם.‬ ‫-טוב.‬
‫ביי.‬
‫- נקודת התחלה: אוניברסיטת סטנפורד -‬
‫- יעד: אוניברסיטת ניו־יורק -‬
‫- יום אחד ו-18 שעות -‬
‫אני לא מצליחה להחליט.‬
‫כחול נייבי מתאים יותר לחליפה של פיטר,‬ ‫ותכננו להתאים צבעים, אבל…‬
‫אני לא רוצה לאכזב אותו.‬
‫אבל האם הוורוד יותר מתאים לי?‬
‫אתחרט אם לא אלבש את זה? האם אסתכל אחורה‬ ‫בעוד שנתיים, או עשר או 20 שנה,‬
‫ואתהה אם עשיתי את הבחירה הנכונה?‬
‫כאילו, איך אני אמורה לדעת‬ ‫איזו בחירה תעשה אותי מאושרת יותר בעתיד?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מה? כלום. למה?‬
‫לימוזינה או לא לימוזינה?‬
‫זו השאלה.‬
‫כן?‬
‫כן. קבינסקי רוצה להרוס את הכיף ולא להתפרע,‬
‫אבל אני אומר שיש לנו רק נשף אחד.‬
‫רואה? בגלל זה לא רציתי ללכת.‬
‫אם מתכננים נשף תיכון‬ ‫באולם נשפים מכוער של מלון,‬
‫כולם רוצים להשקיע.‬
‫אז כן ללימוזינה.‬
‫גג שמש ואורות אולטרה-סגולים וקצת…‬
‫אני מכיר מישהו.‬
‫היי, ג'ן. אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫כן. נתראה יותר מאוחר.‬ ‫-טוב.‬
‫נעליים חמודות. אהבתי.‬ ‫-תודה.‬
‫מה קורה?‬
‫אז, התקבלתי לאוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫מה? זה מדהים!‬
‫נכון?‬
‫כן, זה מדהים, אבל… כדאי לי ללכת?‬
‫למה את שואלת אותי?‬
‫אני פשוט לא יודעת מה אני רוצה,‬ ‫וחשבתי שאת הולכת לשם…‬
‫לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת מה כדאי לך לעשות,‬
‫אבל אני יודעת איך הסתכלת על ניו־יורק.‬
‫זו הייתה אהבה ממבט ראשון.‬
‫היי, אם תחליטי ללכת לאוניברסיטת ניו־יורק,‬
‫תעדכני אותי.‬
‫היי. את עדיין לא ישנה?‬
‫חשבתי שכדאי להתאמן על עוגת החתונה.‬
‫שוקולד מנטה בשבילך,‬ ‫קרם חמאה וניל לטרי.‬
‫זה נראה כמו הרבה. אולי פשוט תאפי עוגיות?‬ ‫זו המומחיות שלך.‬
‫כי המתכון שלי עדיין לא מושלם.‬
‫היי, אתה חושב שאתה וטרי הייתם יחד‬
‫אם לא הייתם גרים קרוב, או שזה חלק מזה?‬
‫כן, אני מניח. אני מניח שזה חלק מזה,‬
‫אבל קרבה פיזית היא לא הדבר הכי חשוב.‬
‫צריך גם מרחב, ובקשר טוב יש גם וגם.‬
‫5,000 ק"מ נשמעים כמו יותר מדי מרחב.‬
‫לא, לא אם זה מה שאת רוצה.‬
‫תשמעי, לורה ג'ין,‬ ‫את חייבת להיות נאמנה לעצמך.‬
‫טוב? לא תוכלי להציל‬ ‫את הקשר הזה בכך שלא תצמחי.‬
‫מה קרה?‬
‫פישלתי בבלילה של העוגה.‬ ‫עכשיו זה יהיה כמו בצק עוגיות.‬
‫לי זה טעים.‬
‫יש לך מספיק סירופ?‬ ‫-כן.‬
‫חמאה?‬ ‫-כן.‬
‫קצפת? אתה בטח צריך עוד קצפת.‬
‫אני… היי, ג'ואן,‬ ‫אפשר לקבל עוד קצפת בבקשה?‬
‫בטח.‬
‫היי, אז אני שוקלת‬ ‫ללכת לאוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫מה זאת אומרת "שוקלת"?‬
‫אני רוצה ללמוד באוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫ונכון שזה לא מה שתכננו, אבל‬ ‫יש להם תוכנית לימודים מדהימה בספרות, ו…‬
‫אני ממש מרגישה שאני שייכת לשם, פיטר.‬
‫ואני פוחדת שאם לא אלך, אתחרט על זה.‬
‫בבקשה תגיד משהו.‬
‫אני לא יודע מה לומר. לא ציפיתי לזה.‬
‫זה רחוק. זה ממש רחוק.‬
‫אבל זו רק שנה.‬
‫אני מניח שאפשר לתחזק הכול במשך שנה, אז…‬
‫אני לא בטוחה שארצה לעבור.‬
‫אני חושבת שאולי ממש אוהב את המקום, פיטר.‬
‫וזה לא יהיה מעולה?‬
‫זו לא כל המטרה?‬ ‫-רגע, אז…‬
‫אז זהו זה? אין יותר סטנפורד,‬
‫את הולכת לאוניברסיטת ניו־יורק?‬
‫אוקיי.‬
‫כאילו, זה העתיד שלך.‬
‫נכון? את צריכה לעשות מה שנכון עבורך.‬
‫אני לא יכול לסרב לסטנפורד.‬
‫את לא יכולה לסרב לאוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫אני מניח שבחרנו.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫רוצה לדבר על זה, או…?‬ ‫-לא.‬
‫הכול טוב.‬
‫בו!‬
‫היי, גם את עוברת מכאן!‬
‫מכללת שרה-לורנס‬ ‫נמצאת במרחק שעתיים נסיעה מהעיר.‬
‫אני אבוא כל סוף שבוע,‬ ‫ואנחנו נלך לרקוד ונהנה.‬
‫אני מנחש שהוא לא קיבל את זה כל כך טוב?‬
‫לא. דווקא כן,‬ ‫ואיכשהו זה הרגיש הרבה יותר גרוע.‬
‫אתם תמצאו פתרון, בסדר?‬
‫אתם לגמרי מפוקסים על הקשר.‬
‫ואם מישהו יכול להצליח בקשר מרחוק,‬ ‫זה את והוא.‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תכתוב משהו בלתי נשכח, רומנטי,‬ ‫ובלי ציטוטים של משוררים מתים.‬
‫קובי, ספרי מחזור‬ ‫הם לאנשים שלא תראי שוב לעולם.‬
‫זה לא נכון.‬
‫הם בשביל לזכור מי היית‬ ‫ברגע הספציפי הזה בחיים.‬
‫אז את אומרת שתצטרכי עזרה כדי לזכור אותי?‬
‫לא, זה לא…‬ ‫-היי,‬
‫אם זה חשוב לך, ברור שאחתום על זה.‬
‫אבל את חייבת לכתוב לי מכתב אהבה מקורי.‬
‫ואני מתכוון למכתב אהבה של חטיבה.‬
‫כבר קיבלת כזה.‬
‫כן, אז תצטרכי לדאוג שזה יהיה בלתי נשכח.‬
‫תחתיות שעם או עץ?‬
‫תחתיות שעם זה לא משהו, טרי.‬ ‫-מה? ‬
‫למה? לא. אני אוהבת אותן.‬ ‫-זו חתונה, או הופעה של ממפורד אנד סאנס?‬
‫זה מרושע.‬
‫את צופה בבייסבול?‬ ‫-כן, מי מנצח?‬
‫למי אכפת? איך אפשר ליהנות מזה?‬
‫קיטי הבטיחה לצפות בספורט האהוב על דיי‬
‫אם הוא יקרא את הארי פוטר.‬
‫כן. בדיעבד, זו עסקה לא הוגנת.‬
‫החלטת על צבע לשמלות השושבינות?‬
‫כדאי שנזמין אותן כבר.‬
‫אני לא אלבש שמלה.‬ ‫אלבש טוקסידו עם נעלי ספורט.‬
‫סליחה?‬ ‫-מה? היא אמרה שאפשר.‬
‫נכון.‬
‫לא. שלושתנו צריכות להיות תואמות.‬ ‫-יופי, אז תלבשי טוקסידו.‬
‫את תהרסי את כל המראה.‬
‫זו לא החתונה שלך, לארה ג'ין,‬ ‫אז אל תנסי לשלוט בהכול‬
‫רק בגלל שאת מתחרפנת‬ ‫מהמחשבה שאת ופיט תיפרדו.‬
‫קיטי. למה להגיד כזה דבר?‬
‫מה? אתם יודעים שאני צודקת.‬
‫אולי, אבל זה לא אומר שזה בסדר לומר את זה.‬
‫טוב, עדיין יש מספיק זמן‬ ‫כדי להתחרט, את יודעת.‬
‫לעולם לא.‬
‫פיטר היקר…‬
‫- פלייליסט אואזיס של פיטר -‬
‫איך אספר לו שאני יכולה‬ ‫להיות במרחק של 5,000 ק"מ ממנו‬
‫ועדיין לא להרפות ממנו לעולם?‬
‫אולי זה לא משהו שאפשר לומר במילים.‬
‫- נשף הסיום -‬
‫מבטיחה שלא אספר לאף אחד אם תיהני.‬ ‫-לא אהנה. זה נשף הסיום. אני שונאת נשפים.‬
‫טוב, זה יכול להיות ערב גדול בשבילך.‬ ‫אם את רוצה.‬
‫ויש משהו רומנטי באיבוד הבתולין בליל הנשף.‬ ‫כלומר, אם את בקטע של דברים מעפנים כאלה.‬
‫לא, לא אעשה כניסה דרמטית במדרגות האלה.‬
‫זו הדרך היחידה לרדת למטה.‬
‫דרך החלון…‬
‫אה, את תפלי מהחלון?‬ ‫-זו תמיד אפשרות.‬
‫לא.‬
‫אתם יכולים להסתובב? זה ממש מביך.‬
‫אין סיכוי, כריסי.‬
‫הם כל כך…‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הם כל כך יפים.‬
‫את נראית… ואו.‬
‫גם אתה נראה ואו!‬
‫גם אתה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה נראה מצוין. קשרת את הפפיון לבד?‬
‫את נראית כמו ציור.‬ ‫-אוי, תפסיק.‬
‫אבל בבקשה, לא. תמשיך.‬
‫כמו ציור גדול במוזיאון גדול.‬
‫כמו בוטוצ'לי?‬
‫שזה סוג של פסטה.‬
‫לא?‬ ‫-קדימה.‬
‫בואו נצטלם.‬ ‫תעמדו כאן. בנות באמצע.‬
‫כן, ממש שם!‬ ‫-תגידו "צ'יז".‬
‫צ'יז!‬ ‫-תעשו תמונה מטופשת.‬
‫תחליפו בני זוג.‬
‫כדי שיהיה ברור, אני לא מתכננת ליהנות.‬
‫אה, כן. בהחלט.‬ ‫בואי פשוט נבלה ערב נוראי. זה יהיה מעולה.‬
‫טוב? אחלה.‬
‫כן, טוב.‬ ‫חשבתי שאולי… תודה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה רוקד, מר קבינסקי?‬
‫לא אם יש לי ברירה.‬ ‫-נו, בוא.‬
‫איפה כולם?‬
‫שם. אה, תראי. הם שם. לכי!‬
‫אני אחרייך.‬
‫טוב, כולם, תתאספו.‬
‫האם אתם מוכנים להכתיר‬ ‫את מלך ומלכת הנשף של תיכון אדלר?‬
‫טוב. המנצחים, ברוב קולות,‬
‫הם פיטר קבינסקי ואמילי נוסבאום!‬
‫ברכותיי לכל המועמדים.‬
‫עכשיו, בבקשה פנו את הרחבה‬
‫לריקוד הראשון של המלך והמלכה שלנו.‬
‫כשהחלטתי ללכת לאוניברסיטת ניו־יורק,‬ ‫ידעתי שהמרחק יהיה קשה,‬
‫אבל לא ציפיתי להרגיש ככה מהר כל כך.‬
‫עדיין לא עזבנו בכלל,‬ ‫אבל אני כבר מתגעגעת אליו.‬
‫היי, מותק.‬
‫איך זה להיות בנשף עם המלך?‬
‫בכנות? קצת בודד.‬
‫אפשר לסדר את זה.‬
‫בואי.‬
‫אמרתי שאני רוקד רק כשאין לי ברירה,‬
‫אבל הערב, אני לא יכול להתאפק.‬
‫יותר טוב?‬
‫טוב, עשינו את זה.‬
‫נשף הסיום!‬
‫רוצה להיכנס?‬
‫כמעט הגיעה שעת כיבוי האורות.‬
‫אני יודעת.‬
‫מה עם הפרצוף המאוכזב של אבא שלך?‬
‫פשוט. רק אל תיתפס.‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫לא הצלחתי לנסח את מה שיש לי לומר‬ ‫בספר המחזור שלך,‬
‫אז חשבתי שאראה לך בדרך אחרת.‬
‫אתה יכול לפקוח עיניים.‬
‫מה זה?‬
‫אין מצב.‬
‫ואו.‬
‫ואו, זוכרת את המבחן הזה? יש פה את כולם?‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שרצית לשמור את זה.‬
‫אני רוצה שתשמור את זה.‬ ‫משהו שיזכיר לך אותנו.‬
‫תודה.‬
‫מוצא חן בעיניך?‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫היי.‬
‫את בטוחה?‬
‫אני בטוחה.‬
‫אתה לא רוצה?‬ ‫-לא.‬
‫אני רוצה. אין לך מושג כמה חשבתי על זה.‬
‫טוב, אז מה הבעיה?‬
‫לא יודע, משהו לא מרגיש נכון.‬
‫למה עכשיו, בליל הנשף?‬
‫אני רוצה להרגיש קרובה אליך.‬
‫ומאז שסיפרתי לך‬ ‫על אוניברסיטת ניו־יורק, אתה מרוחק.‬
‫אז מה? את רוצה לשכב איתי‬ ‫כי את מרגישה חוסר ביטחון?‬
‫לא, לא לזה התכוונתי.‬
‫למה ציפית?‬
‫ממש בחרת להתרחק ממני כמה שרק אפשר.‬
‫בחרת במרחק.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫מה שלא הוגן זה שאת מתנהגת‬ ‫כאילו שהכול יהיה בסדר.‬
‫אני חושב ששנינו יודעים‬ ‫מה 5,000 ק"מ יעשו לנו.‬
‫אנחנו לא יודעים.‬ ‫-כן, אנחנו יודעים,‬
‫אחרת, לא היית מכינה לי את זה.‬
‫מזכרת שלנו? בחייך.‬
‫את נפרדת ממני.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬ ‫זה כל מה שרציתי אי פעם.‬
‫אז למה את לא הולכת לברקלי?‬
‫כי התאהבתי בניו־יורק.‬
‫אבל זה לא משנה את איך שאני מרגישה כלפיך.‬ ‫זה עדיין יכול להצליח.‬
‫לא.‬
‫אני לא אחכה שזה ייגמר בעוד שלושה חודשים‬ ‫או חצי שנה, או כמה שזה לא יהיה.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-בואי נסיים את זה עכשיו.‬
‫פיטר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫לא מספיק, מסתבר.‬
‫- פיטר‬ ‫היי, את עדיין רוצה שאבוא לחתונה? -‬
‫- כן -‬
‫- אם נפרדנו,‬ ‫כנראה עדיף לאבא שלי שלא תבוא -‬
‫- טוב. תמסרי לאבא שלך מזל טוב בשמי -‬
‫זה לא בריא.‬
‫אה, וזה כן?‬
‫כולם אוכלים את הרגשות שלהם.‬
‫ושלך הם במקרה בטעם... חמאת בוטנים ועוגיות.‬
‫ואו, אל-ג'יי. יש לך רגשות ממש טעימים.‬
‫אולי כדאי שאלמד בברקלי וזהו.‬
‫לא. קיבלת החלטה נכונה, לארה ג'ין.‬
‫אז למה אני מרגישה כל כך רע?‬
‫טרבור. ייתכן שאתמול בערב הסכמתי‬ ‫לחזור איתו לקשר.‬
‫לפני שתתרגשי יותר מדי,‬ ‫זה רק עד שאסע לקוסטה ריקה,‬
‫כי יש לי תוכניות,‬ ‫ואני לא סוטה מהן בשביל אף גבר.‬
‫אני שמחה בשבילך, כריס.‬
‫תמיד חיבבתי אתכם כזוג.‬
‫אבל זה נראה קצת עקום, לא?‬
‫אני וטרבור חוזרים לקשר‬ ‫באותו הלילה שאת ופיטר נפרדים.‬
‫אנחנו בציר הזמן האפל ביותר.‬
‫לארה ג'ין, אפשר להיכנס?‬
‫לארה ג'ין לא פה. תשאירו הודעה.‬
‫מי משאיר הודעות בימינו?‬
‫מה את רוצה, קיטי?‬
‫לא שכחתי לספר לך על אוניברסיטת ניו־יורק.‬
‫בחרתי לא לספר לך.‬
‫מה? למה?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני מניחה שפחדתי שתלכי ללמוד שם.‬
‫אני אתגעגע אלייך ברמה 12, לארה ג'ין.‬
‫- החתונה -‬
‫מרגו!‬ ‫-היי. אלוהים, היי!‬
‫כל כך טוב לראות אותך.‬
‫היי, תשמעי, מרגו.‬
‫אני יודעת שזה בטח מוזר‬ ‫לחזור הביתה לכל זה,‬
‫אבל אני לא רוצה שתרגישי‬ ‫שאני מנסה להשתלט לך על הבית.‬
‫זה הבית שלנו עכשיו,‬
‫ולא ראיתי את אבא שלי מאושר כל כך‬ ‫כבר הרבה מאוד זמן.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אז…‬
‫זה מטורף שאני יכולה להרגיש‬ ‫עצובה כל כך ושמחה כל כך בו־זמנית.‬
‫סיפור האהבה שלי מסתיים,‬ ‫אבל הסיפור של אבא וטרינה רק מתחיל.‬
‫- קיטי -‬
‫כנראה שזה מה שקורה כשמתבגרים.‬
‫- מרגו -‬
‫הכול מתערבב יחד.‬
‫- פיטר -‬
‫פיטר.‬
‫היי.‬
‫היי. וחשבתי שאני מקדים. אתה רעב?‬
‫לא, אני בסדר, תודה.‬ ‫-אתה בטוח? אני מזמין.‬
‫כן, לא. אני בטוח. תודה.‬
‫אני ממש שמח שהתקשרת.‬ ‫לא חשבתי שתעשה את זה.‬
‫כן, אתה יודע. לארה ג'ין חשבה שכדאי, אז…‬
‫נהניתם בנשף?‬
‫אפשר… לא לדבר על זה?‬
‫אני לא יכול לעשות את הקטע‬ ‫שאתה מתנהג כאילו שאתה רוצה להיות אבא שלי.‬
‫להביא לכם משהו לשתות?‬
‫קפה, בבקשה.‬
‫אני בסדר. תודה, ג'ואן.‬
‫בסדר.‬
‫תשמע, אני יודע שלהתקשר‬
‫או לשלוח ברכה ביום ההולדת שלך זה לא מספיק.‬
‫אני מנסה לתקן את זה.‬
‫חודשיים לפני שאני עוזב ללימודים.‬
‫אני רוצה להיות חלק מחייך.‬
‫כן. טוב, אז אולי היית צריך‬ ‫להיות כאן בשביל זה.‬
‫כי אני עשיתי הכול בלעדיך.‬ ‫ואני עדיין לא צריך אותך,‬
‫אז אני מצטער שיש בינינו נתק.‬
‫אתה כועס, ואני מבין את זה.‬
‫גם אני הייתי כועס במקומך.‬
‫אבל אתה צריך לדעת…‬
‫שלא עזבתי אותך.‬
‫אז למה זה מרגיש ככה, אבא?‬
‫כי פישלתי.‬
‫לא ניסיתי מספיק.‬
‫הייתי צריך לנסות יותר להיות אבא שלך,‬ ‫ולא עשיתי את זה.‬
‫כשאוהבים מישהו, זה מה שעושים.‬
‫מנסים לעשות כל מה שאפשר.‬
‫אני אוהב אותך, פיטר.‬
‫אתה לא חייב להישאר פה.‬
‫תודה.‬
‫היי, ג'ואן, אפשר לקבל עוד כוס קפה?‬
‫בטח.‬
‫מה?‬
‫אתה משלם.‬
‫…כדי שתוכלו לצמוח יחד‬ ‫בכל הדרכים המפותלות של חייכם?‬
‫כן.‬
‫והאם את, טרינה, לוקחת את דן להיות בעלך?‬
‫האם את מבטיחה לאהוב אותו,‬ ‫להוקירו ולחבקו,‬
‫אבל לא חזק מדי,‬
‫כך שתוכלו לצמוח יחד‬ ‫בכל הדרכים המפותלות של חייכם?‬
‫כן.‬
‫אם כך, על פי הסמכות שניתנה לי,‬ ‫אני מכריזה עליכם כעל בעל ואישה.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אני מציגה בפניכם את הזוג הנשוי הטרי,‬
‫דן קובי וטרינה רות'צ'יילד.‬
‫- עוגיות בלילת עוגה‬ ‫של לארה ג'ין -‬
‫היי! הצלחתם להגיע?‬
‫אני אתגעגע לזה כשאסע.‬
‫לאחיות שלי,‬
‫לאבא שלי,‬
‫לטרינה,‬
‫לכריס.‬
‫אני טיפוס ששומר דברים.‬
‫לא ארפה לעולם.‬
‫אני אוהבת אתכן!‬
‫אני ממש מצטערת שפיטר לא בא הערב.‬
‫זה בסדר. נפרדנו.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫לכי לישון עוד מעט.‬ ‫-בסדר.‬
‫גם את.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אני חושבת שהשארת משהו באוהל.‬
‫כדאי שתלכי להביא את זה.‬
‫לא משנה.‬ ‫-לא.‬
‫תביאי את זה הערב.‬
‫לילה טוב, לארה ג'ין.‬
‫לילה טוב.‬
‫- תיכון אדלר 2021 -‬
‫- ל.ג'. + פ.ק. -‬
‫לארה ג'ין היקרה.‬
‫אמרת לי לכתוב משהו בלתי נשכח, אז הנה זה.‬
‫הזיכרון של הפעם הראשונה שפגשתי אותך.‬
‫או כפי שאת אוהבת לקרוא לזה,‬ ‫ה"מיט קיוט" שלנו.‬
‫זה היה מפגש של כיתות ו'.‬
‫ישבת בשורה לפניי,‬
‫- לארה ג'ין -‬
‫ושמך היה כתוב על התיק שלך באותיות נוצצות.‬
‫המנהלת צ'ו קראה לך לבמה‬ ‫כדי לקבל פרס על נוכחות,‬
‫והשיער שלך נתפס בכיסא.‬
‫עזרתי לך להתיר אותו, וחייכת אליי.‬
‫הלב שלי עשה סלטה בחזה שלי.‬
‫לא ידעתי שלבבות עושים דברים כאלה.‬
‫לא היה לי מושג שתהפכי למי שאת היום,‬
‫האדם הכי חשוב בחיי.‬
‫לפעמים אני לא מאמין‬ ‫כמה מזל יש לי שבחרת בי.‬
‫עברנו כל כך הרבה יחד, לארה ג'ין,‬
‫ולא הייתי צריך להטיל ספק‬ ‫בכך שנעבור גם את זה.‬
‫אבל נבהלתי ופגעתי בך.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫כמובן שאת צריכה לנסוע לניו־יורק.‬
‫את צריכה לעשות את כל הדברים שאת רוצה.‬ ‫אני לא רוצה להיות זה שמעכב אותך לעולם.‬
‫אני רוצה להיות זה שנמצא לצדך.‬
‫זה לא תמיד יהיה קל,‬
‫אבל אני רוצה לעשות‬ ‫כל מה שצריך כדי שזה יסתדר.‬
‫כי זה מה שעושים כשאוהבים מישהו.‬
‫וחוץ מזה, אם נהיה יחד לנצח,‬
‫אז ארבע שנים של לימודים הם לא כזה סיפור.‬
‫אם את מסכימה,‬ ‫בבקשה תראי בזה את ההסכם החדש שלנו.‬
‫אני אוהַב אותך, לארה ג'ין, תמיד ולנצח.‬
‫פיטר.‬
‫היי.‬
‫מה את חושבת על ההסכם החדש שלנו?‬
‫אני אוהבת אותו.‬
‫כן?‬
‫אז, זה אומר…‬
‫שעשינו עסק?‬
‫עשינו עסק.‬
‫דבר אחד אחרון.‬
‫חשבתי שלא אהבת את השיר הזה.‬
‫לא, אני אוהב אותו.‬
‫פשוט צריך למצוא דרך להפוך אותו לשלנו.‬
‫יש לנו "מיט קיוט".‬
‫ברור שיש לנו "מיט קיוט".‬
‫ככה יודעים שנהיה בסוף יחד.‬
‫לילה טוב, קובי.‬
‫לילה טוב, קבינסקי.‬
‫לארה ג'ין קובי.‬
‫קדימה, אל-ג'יי!‬
‫ברכותיי.‬
‫כריסטין דונאטי.‬
‫לוקאס ג'יימס.‬
‫תודה.‬ ‫-פיטר קבינסקי.‬
‫ג'נביב מיטשל.‬
‫טרבור פייק.‬
‫תביאי חיבוק.‬
‫מחזור הבוגרים של תיכון אדלר לשנת 2021!‬
‫במשך כל חיי,‬
‫השתוקקתי לסוג האהבה שרואים בסרטים.‬
‫אהבה מהסוג של טייפ על הכתף‬ ‫והיד בכיס האחורי של הג'ינס.‬
‫בחור פוגש בחורה, הם נפרדים ומשלימים,‬
‫והם חיים באושר למשך שארית חייהם.‬
‫אבל בחיים האמיתיים, הסיפור לא מסתיים שם.‬
‫הוא רק מתחיל שם,‬
‫כי החיים הם יפהפיים, ומבולגנים,‬ ‫ואף פעם לא פועלים לפי התוכנית.‬
‫והאמת היא שאין לי מושג‬ ‫מה החיים מתכננים לי בהמשך.‬
‫אבל אני יודעת שאהבה, אהבת אמת,‬ ‫פירושה לבחור זה בזה בתוך כל זה,‬
‫בכל יום ויום.‬
‫בהתחלה, באמצע ובסוף.‬
‫אני יודעת מה רוב האנשים חושבים.‬
‫שני ילדים במרחק של 5,000 ק"מ‬ ‫למשך ארבע שנים?‬
‫אין סיכוי. הם לא יחזיקו מעמד.‬
‫אבל אנחנו לא כמו הזוגות האחרים.‬ ‫אנחנו לארה ג'ין ופיטר.‬
‫וחוץ מזה, אתם יודעים‬ ‫מה אפשר לעשות במרחק של 5,000 ק"מ?‬
‫לכתוב מכתבי אהבה.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬