РІДНІ ДУШІ З СЕУЛУ
Любий Пітере.
Привіт тобі з Сеулу.
Коли прочитаєш це, я вже, мабуть, буду вдома.
Але я мусила написати тобі перед від'їздом.
Ти дражнишся, що я домосідка.
Але, гадаю, ти пишався б мною, якби побачив мене тут.
-Кімчі! -Кімчі!
Моя мама казала правду:
Корея перевершила мої найбільші сподівання.
Ми увесь час на ногах,
бо хочемо побачити, зробити
і з'їсти все, що можна до завершення літніх канікул.
Нам дуже добре всім разом.
Хоча, мабуть, найкраще зараз моєму татові.
Дівчатка, я хотів би освідчитися Тріні.
О Господи, тату!
Це й був мій геніальний план, можете не дякувати.
Але найвеселіше мені з сестрами.
Тримаємось.
Чесно кажучи, сумувати за тобою у мене нема часу.
Жартую: сумую за тобою просто шалено. Молюся, що втраплю у Стенфорд,
тоді нам більше не доведеться бути так далеко.
Я люблю тебе, Пітере. Завжди і назавжди.
Немов пук затяжний, або синець, що не загоїться ніколи.
Кітті.
Я лише кажу, це надто драматично. Навіть для тебе.
Боже милий. Гляньте на ці кекси!
Я сумую! Ми тиждень не говорили, різниця в часі.
Ой-йой, нечуваний кошмар!
З віком вона тільки злішає.
-І стає свавільнішою. -Дякую.
Словом, я рада, що за рік ви вдвох їдете в Стенфорд,
бо стосунки на відстані – не для вас.
Не кажи «гоп», доки я не перескочу.
Краще б ти дочекалася відповіді
від усіх коледжів, а тоді вже вирішуй.
Та ну, Пітер піде на лакрос, виш класний, все супер.
Добре.
«ГОРДІСТЬ І УПЕРЕДЖЕННЯ»
ПІТЕР: Я ПРОКИНУВСЯ ПОДЗВОНИ! ЕКСКУРСІЯ СТЕНФОРДОМ – КАЙФ!
P. S. МОЖЕ, ЦЬОГО ТИЖНЯ БУДУТЬ СПИСКИ
Привіт, Кові.
Привіт!
-Ти отримала фотки, які я тобі вислав? -Так.
Але не дивилася.
Дивитися кампус перед вступом – до біди.
Це ж не весілля. Стенфорд – не наречений.
Береженого Бог береже. То як екскурсія?
Фантастика. Кампус здоровенний, а яка тут бібліотека!
Ти ходив у бібліотеку?
Слухай, я іноді читаю книжки, навіть без малюнків.
Але з лакросом сутужно.
Не знаю, чи зможу почати восени.
Не був би ти профі – не дістав би стипендію.
-Виш – це тобі не школа, Кові. -Я на це й сподіваюся.
А ти як? Як там у майбутньому?
Ви там годин на 16 попереду.
Що буде у п'ятницю? Хоч би не порушити часову лінію.
Спершу буде як у всіх туристів, а тоді стане весело.
Ти купиш подарунок своїй коханій,
а якщо пощастить – пончиків поїси.
А у мене таке було, до мене підійшла дівчина і заговорила корейською,
тут всі думають, що я своя і що розумію їх,
але ж ні – я тут ніби чужа.
Не знаю. Гарно було б, якби мама була зі мною і могла мене навчити.
Закладаюся, що у Стенфорді є уроки корейської.
Можемо разом ходити.
Я дуже хочу тебе бачити.
Пора на тренування.
Йдеш з татом на Сеульську вежу до замків кохання?
Угу. Першим ділом.
Знайди той замочок.
За два дні я тебе обійму, зацілую
і обдарую.
Люблю тебе.
І я тебе люблю.
Відколи ми з Пітером вирішили разом вчитися у Стенфорді,
я щодня чекаю на наше майбутнє.
Стенфорд для нас ідеальний.
Він гратиме в лакрос, я вивчатиму літтворчість.
А головне – ми не будемо однією з тих пар, які…
СТЕНФОРД ЗАВАНТ. РЕЗУЛЬТАТІВ
…розходяться через навчання.
Але спершу треба вступити.
СТЕНФОРД ВАС ЗАРАХОВАНО
ПРОДАНО
СТЕНФОРД ЗАВАНТ. РЕЗУЛЬТАТІВ
Здається, це чекання мене вб'є.
-Яка висока! -Круто!
-Скільки там поверхів? -130.
Треба знайти замочок.
Твоя мама прийшла сюди за рік після нашого початку
і написала на замочку побажання,
але так і не розповіла, яке саме.
Ми його знайдемо.
Вона була особлива.
Здається, це тут.
Ходімо знайдемо.
ІВ + ДЕН
Люди.
Що там?
«Решту мого життя».
Що ж, бажання справдилося.
РЕШТУ НАШИХ ЖИТТІВ
Як гарно.
Давайте я вас сфоткаю на тому самому місці.
Ти теж маєш бути на фото.
Я когось попрошу.
-Добре. -Перепрошую.
Привіт.
Можеш… нас сфотографувати?
-Дякую. -Дякую.
Нема за що.
Ти говориш англійською.
Ти теж. У нас багато спільного.
-Я – Де. -А я – Кетрін.
Це було тупо. Мене звати Кітті.
Тобто Кетрін, але мене так не кличуть.
Для тебе – Кітті.
Зрештою, називай як хочеш. По-всякому добре.
-Кітті. Добре. Так. -Супер.
Кетрін Сонґ Кові відкрила для себе хлопців.
Помилуй їх Боже.
СЕУЛ КОРЕЯ
ТИХИЙ ОКЕАН
Тобі теж. Дякую.
Дівчата, я допоможу Тріні з сумками.
-Заходьте без мене. -Це ж одна валіза. Я візьму.
Та краще я допоможу.
-Па-па, Трі. -Щасти, дівчатка.
-До зустрічі. -Відпочиньте.
Мені сподобалося, що ти допоміг.
Привіт, Кові!
Пітере!
ВІТАЮ ВДОМА
Скучив за тобою, мала. Особливо, коли робив цей плакат.
Місце для напису можна було й краще розрахувати, але блискітки я зацінила.
Вона зацінила блискітки.
-Я скучив. -А я – ще більше.
-Привіт. -Привіт.
Мультяшні шкарпетки!
Ого! Дякую.
У твоєму розмірі ледве знайшла.
Мир, або останнього подарунка не дістанеш.
Так!
З Сеульської вежі, колись ми зійдемо туди разом і повісимо його.
Він чудовий.
Хіба цілуються не після початку фільму?
З нею не пройде.
Я й говорити не можу після початку.
Це тому, що я хочу, щоб ти дивився фільм.
Сьогодні вибираю я: дивимося «Скажи хоч щось».
Там є сцена, де Джон К'юсак сидить під вікном.
-Він тримає магнітофон… -Ясно, класна сцена.
У мене до тебе, Пітере, дуже важливе питання.
Яка твоя найкраща смска від дівчини?
Перепрошую, що?
У Кітті хлопець.
-У Кі… що? -Угу!
-Він кореєць. -Як його звати?
Де. І я з ним вперше списуюся.
-Треба щось незабутнє. -Це не до мене.
Спитай Лару, королеву любовних послань.
Треба незабутнє, а не солодкаве.
Добре. Обіцяю накачати твої скіли,
якщо навчиш мене заплітати Ларі-Джин волосся.
Окей, але французьку косичку не заплетеш, Кавінський.
Я вмію дещо інше французьке.
Фу, які ви гидкі.
Точно.
Посміли вміти цілуватися.
-Кітті зустріла хлопця. -Угу.
Це аж страшно.
Біля замочків кохання. Такий кльовий міт-к'ют.
-Що таке міт-к'ют? -Ти нічого не навчився з ромкомів?
Бути щедрим на широкі жести, вміти руйнувати весілля…
Міт-к'ют – це коли пара зустрічається вперше.
Це завжди мило і зразу видно, що пара складеться.
Якби ж у нас був міт-к'ют.
Ну, ти на мене накинулася на шкільному треку.
Це було збіса мило.
Не рахується: ми вже знали одне одного.
У нас нема нашої пісні, ми не святкуємо річницю,
ми навіть не пам'ятаємо, як зустрілися.
По-кіношному ми жахлива пара.
Я пам'ятаю, як ми зустрілися.
-Та ну. -Пам'ятаю.
Ти не пам'ятаєш як ми зустрілися?
Ну все, я образився.
-Розкажи, як ми зустрілися? -Ти не заслужила.
Брехун.
«Брехун?» Це я брехун? Залоскочу!
Хто це був?
Та, ніхто. Мій тато.
Почув, мабуть, про Стенфорд і хоче запросити мене посвяткувати.
-Ого. -Угу.
Це серйозний крок, Пітере. Ти підеш?
-Нє. -А раптом він тобою пишається?
Може. Але чи має він право?
Його ролі в цьому ніякої.
А ти знала…
що ти спиш усміхнена?
Стоп, котра година?
Майже комендантська.
Як це?
Тобі треба йти.
А якщо я не піду?
Мій тато тебе вб'є.
Ні, не вб'є.
Але так на тебе подивиться, що буде ще гірше.
Знаєш, чого я найбільше чекаю від коледжа?
Там не треба буде казати добраніч.
-Добраніч. -Ага.
Ага.
У кіно, кохання – це завжди про незабутні миті.
Там пафосні публічні зізнання, написи «вийди за мене» на стадіонних екранах.
Але, можливо, кохання – це саме про ті миті,
коли думаєш, що тебе ніхто не бачить.
Докторові Кові пощастило, Тріна крута, і вона сексі.
-Взяла крем від акне? -Аякже, Кріс.
Ти – золото, ЕлДжей. До речі, зі Стенфорда щось чути?
Ні, і це мене вбиває.
Слава Богу, вже не треба чекати паперових листів як колись.
Я постійно думаю, що буде, якщо я пролечу.
Ти вступиш. Ну, або ми з тобою поїдемо на рік працювати на фермі в Коста-Ріці.
А ти в які виші подавалася, ЕлДжей?
Берклі, Каліфорнійський у Лос-Анджелесі, Нью-Йоркський. В останній – для Марго.
Казала, я не подорослішаю,
якщо не подамся на іст-коуст.
І мала рацію.
Ого, що це там таке?
ВИПУСКНИЙ?
Моллі Маршал, підеш зі мною на випускний?
Так, звичайно! Так!
-Так! -Вона сказала «так»!
Оце діло!
Знаєш, для кого ці випускні? Для лялечок.
З цими їхніми платтячками, гламурними манікюрами, укладками.
Ти теж робиш укладки. Я тебе бачив того тижня з Тревором.
Ого, я думала ви знов посварилися.
Так і є. Просто тусуємось.
Не зустрічаємося.
Не все модне – відстій, Крістін.
Є речі модні, бо вони прикольні.
ЕлДжей, розсуди. Випускний: за чи проти?
Байдуже, що вона думає.
Пітер – «король», вона так чи так піде.
Чула, на весняні канікули ти їздила в Корею.
Це круто, я знаю, як давно ти хотіла.
Ага, дякую.
Що?
Ти ж знаєш, як ми до неї ставимося, так?
«Так» випускному.
-Дай і мені. -Не забирай у моєї дівчини печиво.
Лукасе, як вмовити Кріс піти зі мною?
Переконайся, що більше ніхто не хоче.
Запроси мене та й по всьому, Треворе.
«По-всьому?» То між нами таки щось є?
Люди, маєте дозволи на шкільну поїздку в Нью-Йорк?
-Оце відповідальність. -Нью-Йорк-Сіті!
Я свій у шафці лишив.
-Дякую. -Ось мій.
Цього разу вийшло найсмачніше.
Надто хрусткі. Треба в Нью-Йорку піти в «Левен».
За їхнє печиво вбити можна.
Добре.
О, до речі, я поділився з тобою альбомом на «Спотіфай».
«Уотс зе сторі морнін ґлорі» гурту «Оейсіс».
-Нам треба наша пісня. -Не з альбому 90-х.
-Ти взагалі чула «Оейсіс»? -Спеціально - ні.
Поговоримо, як послухаєш.
-Окей. -Хочете печива?
Ми обоє вже були одружені. Не хочемо тепер афішувати.
Е, ні. Давайте, афішуйте.
Знаєте, скільки тато шукав жінку, яка їстиме його страви
і дивитиметься документалки?
-Довго. -Довго.
Давайте відсвяткуємо вдома. Посмажимо гриль на подвір'ї,
а ви десерти приготуєте.
Любий, це чудова ідея!
Дівчата, ідея – супер.
А я можу бути дружкою?
-Кітті, нечемно таке питати. -Чому?
Звичайно, можеш. Ви, дівчата, зробите мені честь.
А бенгальські вогні будуть? Моє єдине прохання.
Можемо влаштувати.
Ура!
Так. Які кольори?
Яскраво-зелені.
Вето. Їжа?
-Наґетси. -Так
-Справді? -Ні.
СТЕНФОРД РЕЗУЛЬТАТИ ОНОВЛЕНО
Усе гаразд, Ларо-Джин?
-Усе гаразд? -Так.
Я згадала, що у мене одна невідкладна справа.
Так що піду я і…
Генрі! Ти живий? Він живий.
Продовжуйте.
З нею все добре?
Ти звикнеш.
Я так і не звик.
Здається, дуже навіть звик.
ОНОВИТИ РЕЗУЛЬТАТИ
ОНОВЛЕНО
Так. Усе буде добре.
Хай що там пише, все буде добре. Все й так добре.
Усе й так…
ЗАВАНТ. ДЕТАЛІ
…дуже-дуже…
НАМ ДУЖЕ ШКОДА,
АЛЕ МИ НЕ МОЖЕМО ПРИЙНЯТИ ВАС
паршиво.
Та не драматизуй ти так.
Усі твої запасні виші максимум за день їзди від Стенфорда.
Ми з Де набагато далі, але у нас виходить.
Але у нас був план.
Кататися на роверах, тримаючись за руки,
торкатися ніг в бібліотеці, носити фірмові шапки на футбол.
Ти ж не любиш футбол.
Не в тему, Кітті.
Усе буде добре, ЕлДжей.
Ви з Пітером все влаштуєте.
Привіт, усе гаразд?
Ні. Лару-Джин не взяли в Стенфорд.
-Кітті! -Ясно. Дай їй телефон.
Привіт, ЕлДжей. Мені дуже шкода.
Чому? Ти не хотіла, щоб я туди вступила.
Ні, неправда. Я просто хотіла, щоб ти мала вибір.
Он бібліотека «Ен-Уай-Ю» має 12 поверхів.
Будь ласка, хоч зараз не рекламуй «Ен-Уай-Ю».
Не рекламую. Просто кажу.
Зрозумій, не все на Стенфорді зав'язане.
Я не думала, що вчитимусь в Шотландії.
Хоч зараз тобі так не виглядає,
але ти можеш мати класну нагоду, знаєш?
Побачити світ.
Я не така, як ти, Марго, я не хочу далеко від родини.
Я не хотіла.
Усе гаразд. Буду лягати, у мене завтра іспит.
Я піду.
Що я скажу Пітерові?
Донечко?
Я знаю.
#СТЕНФОРД
-Мене взяли! -Та ну.
Господи, мамо!
Не може бути!
-Тебе взяли! -Та ну!
Мене взяли в Стенфорд!
Так дивно, стільки часу чогось хотіти,
а тоді спостерігати крах.
ПІТЕР І??? ТЕБЕ ВЗЯЛИ???
«Будь-яка пара на світі знає,
у шкільних закоханих стосунків на відстані не буває».
Точно, це всі знають. Ось хоча б Джош і Марго.
Ми не вони.
Тоді чого ти так боїшся?
МАРГО ВИБАЧ ЗА ТОЙ РАЗ. МИР?
Ну, ми б витримали до Різдва
чи до кінця першого семестру, але…
чотири роки?
Ти не допомагаєш. Іди геть.
ЗВІСНО. ЛЮБЛЮ ТЕБЕ.
ПІТЕР
ТЕЛЕФОНУЄ ПО «ФЕЙСТАЙМ»
Ой-йой.
ВІДХИЛИТИ
Молодець, Кові. Просто молодець.
Пітере, привіт. Слухай, так смішно з тією смскою.
Вона була для Марго, але все гаразд,
бо, не вступивши в Стенфорд,
я ще можу вступити в Берклі чи «Ю-Сі-Ел-Ей»,
а звідти до Стенфорда пару годин машиною…
хоч я всіляко уникаю водіння.
О Боже.
О ні.
Пітере, що ти робиш?
Святкую твій перший вечір у команді «Кардиналів». Ходи сюди.
-Вітаю! -А можеш вимкнути?
Мушу тобі сказати…
Поговоримо про все,
але спершу оладки.
Я пригощаю. Поїхали.
-Сідай в машину. -А шапку треба?
Аякже. Ти ж презентуєш символ.
Бійся, але носи. Отак це працює.
Сьогодні ми святкуємо.
Мою дівчину сьогодні взяли в Стенфордський університет.
Вітаю.
Уявляю твоє хвилювання. Який факультет?
Та, це неважливо…
Давай, розкажи їй. Кицю, розкажи їй, давай, розказуй.
Літтворчість.
Я знаю, що його вибирають ті, хто не знає,
що хоче робити в житті, але мені це справді цікаво, тож…
А найкраще в цьому те, що взяли нас обох,
і ми їдемо разом.
Якщо це не знак, що нам судилося бути разом, то не знаю, що це.
Що ж, дуже рада за вас.
Як думаєте, можна нам оладок з полуницею і…
Дві виделки.
Зараз принесу.
Більше нічого не будеш?
Та я не дуже й голодна, тож… Пітере, я маю тобі дещо сказати.
Я забув її попросити про збиті вершки.
Не забудь, що хотіла. Я скоро. Миттю.
ВИПУСКНИЙ?
Пригадуєш наше вперше тут?
Після вечірки у Ґреґа.
Перша публічна поява нашої фейкової пари.
Ти була в синій куртці і в короткій сукні,
і цілий вечір гнала на мене за все, що можна.
І тоді я зрозумів, що закохуюся в тебе.
І я не зміг вигадати кращого місця, щоб поставити тобі
це запитання.
Якщо ти ще не здогадалася.
Ларо-Джин Сонґ Кові,
ти підеш зі мною на випускний?
Так, звичайно.
Тож…
Що ти хотіла мені сказати?
А, так.
Я знаю, як вибрати нашу пісню.
-Справді? -Угу.
Вибери будь-яке число, і яка випаде, така й буде нашою. Це доля.
Чи є у мене четвертаки…
-Один є. -Супер.
-То я обираю? -Так.
Сі-20…
-Шість. Сі-26. -Добре.
-Мабуть, пошукаймо ще. -Ага. Давай так і зробимо.
Ні!
Любий, не забудь, що о сьомій у нас зустріч з кейтерингом.
-Не забуду. -Добре.
Хіба що там випадіння матки чи що.
А кажуть, що виходити заміж за лікаря нецікаво.
Ларо-Джин, а ти чого не в школі?
Мононуклеоз, дизентерія. Одне з двох, що заразніше.
Мононуклеоз – куди заразніше. Люблю, до зустрічі о 19:00.
Люблю тебе!
-Що ти дивишся? -«Ромео і Джульєтту».
Трагедія про кохання о восьмій ранку… Мабуть, щось серйозне.
Я не сказала Пітеру про Стенфорд.
Він був такий радий, і я не хотіла все руйнувати.
А якщо я йому не скажу, то це все обман.
Так, розумію.
Бач, я знаю, що я недосвідчена мачуха,
але я певна,
що не йти в школу через стосунки не можна.
Я собою не пишаюся, якщо це допоможе.
Це все міняє.
Можна пропозицію?
У тебе є всього рік старшої школи,
і якщо увесь рік ти думатимеш, як бути
з тобою і Пітером, ти все пропустиш.
Заради Бога, у тебе є сексі хлопець. Йди розважайся!
Тільки не в тому… не…
Ну, там, їжте морозиво на людях, тримайтеся за руки.
Без смсок за кермом.
А знаєш, Трі, тобі пасує бути мачухою.
Дякую.
Але я розповім татові, що ти сказала.
Мала, я тебе приб'ю.
-«Берклі» затвітили результати. -О Боже.
Ми зможемо.
-Ні. -Та ну!
Тут паролі. Дивіться ви.
-Певна, що сама не хочеш? -Не можу. Мені не щастить.
-Дай мені. -Добре.
І?
Її взяли. Тебе взяли!
Мене взяли? Де? Покажіть мені! Не вірю!
Господи!
Це не «Стенфорд», але «Берклі» за годину звідти.
БЕРКЛІ—СТЕНФОРД 1 Г. 14 ХВ.
Майже як ходити в один виш.
Ти забула це внизу. Усі твої університетські паролі.
Віддаю. Тепер ти офіційно завідуєш моїм вступом.
Серйозно? Круто!
Агов, Кітті. За шкалою від одного до десяти,
наскільки сумуватимеш, коли я поїду?
Про це ще надто рано.
Кажи правду.
Та хтозна. На чотири?
«На чотири?» Ти Марго сказала «6.9».
Так. Я була дитиною, і вона чемніша за тебе.
Могла б хоч вдати, що сумуватимеш. Так нечесно. Тому…
ШКІЛЬНА ПОЇЗДКА
Ці гарні?
Чому ти мені їх показуєш?
Це кроси в дорогу.
Місцеві їздять у них в офіс, а там перевзуваються.
Я не хочу відрізнятися.
Будеш, бо читаєш про місцевих в інтернеті.
Може й добре, що я не казала Пітерові до Берклі.
Тепер розповісти погану новину буде набагато легше.
А подаруй Пітерові свою фотку,
щоб повісив в гуртожитку в Стенфорді.
О! Зроби інтимне фото.
Кріс, ні.
Чого? Буде класно.
Бо мені 17, тому офіційно ще не можна.
І Пітер не бачив мене голою.
Тобто ти завжди в футболці чи вимикаєш світло чи…
Ні, просто ми ще не…
Наше кохання томиться на маленькому вогні, як… грудинка.
Так, все, грудинка готова, так що подавайте гарячою,
щедро полийте соусом і поїхали!
Фу.
Справді? А як на мене, дуже апетитно.
Боже, Крістін, тут весь твій гардероб чи що?
Ручна поклажа не для мене, докторе Кові. Нащо себе обмежувати?
Щоб не розірвати плечовий суглоб. Поїхали.
У Нью-Йорку в нас буде чумовий вигляд.
Цей автобус повний. Пройдіть у наступний.
Нащо тобі в Нью-Йорку труна?
Бо всередині я мертва.
-У когось гарний настрій зрання. -Завжди.
-Ну, добре. Клади. -Ага.
А ми не перестаралися, Крісі?
Гаразд. Зараз або ніколи.
Готова до розмови з Кавінським?
Ні, я перечекаю. -Розкажу, коли доїдемо.
Правильно. З літака не втечеш, якщо розмова скінчиться погано.
А може погано скінчитися?
Вітаю, наступна зупинка Нью-Йорк-Сіті!
ПОРТЛЕНД
НЬЮ-ЙОРК
Кльово!
-Ми приїхали! -Як гарно!
Це Нью-Йорк.
Перебудований Торговий центр!
-Здається, я не бачу верхівки. -Неймовірно.
Хмародер Крайслер!
-Зала Радіо-Сіті! -О Боже!
Таймс-Сквер! Яка здоровенна.
Я б тут машиною не їздила.
О, ЕлДжей, дивись. Бібліотека.
Яка гарна!
Ми у Нью-Йорку. Ми це зробили.
Ми намагаємося. Вибачте.
Так, майже увійшли.
Вийшло!
Ногами підіймайте, дівчата.
-Піди візьми ключі. -Йду.
Па-па.
Агенте Кові.
-Що відбувається? -Не дивись на мене.
Ваша місія, якщо ви її приймете, –
зустрітися зі мною в лоббі о 21:00.
Це буде побачення.
-Куди підемо? -Не дивися на мене.
Ця інформація під грифом «таємно».
А нам не наказали залишатися в готелі?
Розвідка доповіла, що вчителі сидітимуть тут у барі
і напиватимуться, що розчистить нам шлях до виходу.
Ви приймаєте місію?
Приймаю.
Дуже добре. Побачимось о 21:00.
-Усе чисто? -Все чисто.
Ходімо.
Що?
ПЕКАРНЯ КАПКЕЙКІВ
Забігаємо!
Швидко, за мною!
Прослухати вісім годин музики і не знайти пісні.
Може, це не ми маємо вибрати пісню.
Може, це пісня має вибрати нас? Типу, якоїсь особливої миті.
Я згоден, але я не поспішаю. У нас для цього весь коледж попереду.
Мене не взяли в Стенфорд.
Що?
Те моє повідомлення було не для тебе, а для Марго,
-воно було не про це. -Не розумію, про що ти.
Ми не будемо вчитися разом, Пітере. Мені відмовили.
Але не страшно, бо мене взяли в Берклі. Це не наш план,
але це година їзди,
а я навчуся водити, і ми зможемо…
Зупинися.
З тобою все гаразд?
Вибач. Я хотіла для нас кращого.
Тихенько, припини.
Ти не винна, зрозуміла?
Зовсім.
Нечесно, що тебе не взяли.
Ти куди розумніша за мене.
Ага. Тобто ні, ти ж так старався, щоб вступити, тож…
І все ж таки, ми не вчитимемось разом.
Стоп.
Ти ж можеш перевестися після першого курсу.
Що?
Ну, година їзди, то й що?
Ми зможемо бачитися щовихідних,
а після першого курсу ти просто переведешся.
Справді? Думаєш, можна буде так зробити? -Та 100%.
Згода.
Ми впораємося.
Тобто мені не повертати шапку?
Але тримай її в таємниці,
бо Стенфорд ворогує з Берклі.
Будемо як Ромео і Джульєтта, тільки студенти
і без всяких отрут і смертей. Це клас!
Ура!
-Ти була в ступорі. Чому? -Мені було страшно.
Пітере.
Привіт! Дай-но покручу тебе!
-Добрий ранок. -Добрий.
Ми в Нью-Йорку.
Ага. Так цікаво.
Добрий ранок, голуб'ята.
-Добрий ранок. -Добрий.
-А де вчителі? -Ще не приходили.
«Правда чи дія», поки чекаємо?
Добре. Кріс. Правда чи дія?
Звісно, що дія.
Добре. Наказую тобі піти на випускний з Тревором.
Що скажеш, Крісі? Тепер не відкараскаєшся, еге?
Не будеш ти тепер спокійно спати.
-Нема за що. -Так, увага!
Збираємося.
Сьогодні розділимося на три групи.
Ділимося за прізвищами в алфавітному порядку.
І, щоб випередити запитання, міняти групи не можна. Ще питання?
Так. можна, будь ласка, в іншу групу?
Аж ніяк.
-Беріть речі, збирайтеся і на вихід! -Так, але…
Це такий жарт? Ми в Нью-Йорку і не зможемо провести день разом?
Будемо слати одне одному фотки. Репетиція коледжу.
-Добре. Ходімо. -Добре.
Я СКУЧИЛА!
Окей. Три-два-один. Знімаю.
НАЙКРАЩЕ ПЕЧИВО
Диви!
Мені подобається. І ця шапка додає зросту.
Суспільство споживання як воно є.
Повели б краще в «Сі-Бі-Джі-Бі».
НАЙБІЛЬШИЙ УНІВЕРМАГ
У нас в Портленді ці магазини теж є.
І погляд з-за плеча. Отак…
-Ого. -Готово.
Який кайф.
Я їм.
ПЕКАРНЯ «МАГНОЛІЯ»
Е, ні!
Таймс-Сквер!
-Яскраві вогні і… -Велике місто!
Яскраві вогні, велике місто! Таймс-Сквер!
Я така рада, що ми зробили це разом!
Це що, Джен?
Ага, у неї екскурсія кампусом.
Вона вступила в «Ен-Уай-Ю».
Дивно, що ти не знала, вона вже всім хвалилася.
Чекай, то це – «Ен-Уай-Ю»?
Тобто ми ж посеред міста.
У цьому й штука.
Мангеттен – це і є його кампус. Ти ж подавалася.
Подавалася. Я просто не думала, що захочу сюди.
Вшиваймося, доки вона не помітила.
-Бо я просто не можу… -Кріс? Ларо-Джин?
Женев'єво! Як тобі кампус, про який ти нікому не розповідала?
Дуже крутий, реально. Гізер тут давно вчиться.
-Це Лара-Джин і моя кузина, Кріс. -Привіт.
Вітаю!
Не знала, що вже є результати.
Ага, на тижні прислали. А ти чекаєш?
Так, але я вступила в Берклі.
-О, класний виш, вітаю. -Дякую.
Вибач, Кріс. Ти, мабуть, не знаєш, про що ми говоримо.
Коледж – це для тих, у кого є майбутнє.
Ого, то у шкільних медалісток є майбутнє?
Нам вже треба йти.
До речі, сьогодні Гізер запросила мене на круту гулянку в «Ен-Уай-Ю»…
Тож можете з нами.
-Звісно! -Ні, дякую.
Серйозно, в таку мить ти вирішила збунтуватися?
-Ми підемо. -Окей.
Та чого ти, Крісі.
Буде весело.
Там буде чудово, і ти ж любиш казати:
«Виходь у світ, піди на гулянку».
-Виходь у світ. -Я слухаюся твоєї поради.
Ну все, йдемо!
-Я йду! -Ми дорогу переходимо.
Привіт! Як життя?
-Супер. -Подружки, хочете погуляти?
Класні шузи.
Тільки мені здається, що тут всі на 20% більш сексі, ніж зазвичай?
Ага, мінімум. Подиви на цих хлопців.
Ну й ну.
Ти певна щодо Берклі, ЕлДжей? Заціни хлопців з «Ен-Уай-Ю».
У мене є хлопець, Кріс.
І як його звати?
Чи будеш ти моїм Початком, серединою і кінцем?
Чи будеш ти моїм…
П'ять років потому я досі твоя Десять років потому я досі твоя
П'ятдесят років потому я досі твій Початок, середина і кінець…
Пітере, я знайшла її, нашу пісню.
Ми з Кріс на вечірці «Ен-Уай-Ю», тут заграли цю пісню
і вона ідеальна. Я тобі надішлю відео.
-Будьмо. -Ти в нормі?
Що? Так.
Так, я просто дзвонила своєму хлопцеві на голосову пошту…
А… супер.
То він теж вступив у Берклі?
У Стенфорд. Я теж хотіла, але мене не взяли.
Лажа. Мені шкода.
Та все добре. Ми щось придумаємо.
Звісно. Обов'язково.
Розумію. У мене теж був хлопець, з яким я хотіла вчитися.
І що сталося?
Я побачила «Ен-Уай-Ю» і закохалася в це місто.
Не знаю. Це дивно.
Мені здалося, що я маю бути тут.
Ми зрозуміли, що так буде краще.
Дивися, як весело твоїй команді.
Ага. До речі, вони ненавидять одна одну.
Ні, не сьогодні.
Нам треба йти.
Поки в метро мало людей.
А що, буде афте-паті?
-Рожевий диван. -Рожевий диван?
-Колишній Ені не хоче його віддавати. -Хоч це мій диван.
Тож, поки він за містом, ми заберемо диван.
Що?
Так, я заходжу. Почекайте.
Вибачте.
Дівчата, я зараз його впущу.
-Ставимо. -Добре.
Давайте.
Обережно, двері зачиняються.
Ну, маєш диван.
Знаєш, колись це можемо бути ми.
Можу уявити.
Я потами стікаю. Мені треба в душ.
-У мене в номері є маски. -Халат мій.
Кові.
Пітере, привіт! Що ти тут робиш?
На тебе чекаю.
Ти не відписала. Я хвилювався.
Вибач, довга історія. Побачимося в номері, дівчата.
Я що, марю? Вони поладнали?
Обережно, це легко поправити. Як твій день?
Вже краще. Я скучив. Ходімо в мій номер.
Я теж скучила. Ти дивився те моє відео?
Дивився, ага. Гарна пісня,
але мене там з тобою не було.
Я думаю, що ми маємо разом почути нашу пісню.
Так, але це була та мить. Я це відчула.
Що ж, якщо не знайдемо кращої, хай так і буде.
Як там найкраще печиво?
Я не знаю, Марго.
Я не чекала, що це мене так спантеличить.
Знала, що на вихідних Трі переїде сюди. Вона й так тут майже живе,
але мені ніби землю з-під ніг вибило,
а я так хочу міцно стояти на ногах.
Просто це так дивно.
Дуже дивно. Тут всюди спогади про маму,
а тепер таке відчуття, наче їх стирають.
Тебе засмучує їхнє одруження?
Та ні, я просто ще не уявляла цього.
Але…
Це ж ніби гарно, ні?
Що в тата хтось з'явився.
Навіть якщо в них над ліжком узголів'я з синього вельвету?
Не говори мені про їхнє ліжко.
Вибач за те, що я наговорила про твій переїзд.
Та нічого. Не треба було тиснути на тебе з Нью-Йорком.
Та ні, ти мала рацію. Мені сподобалося.
Справді?
Ага. Мені здавалося, що я його зненавиджу,
або що це місто на мене тиснутиме,
але я бачу себе там, уявляєш?
Ясно, чому є стільки книжок про нього.
Куди не глянь, всюди історія.
І в «Ен-Уай-Ю» чудова програма з літтворчості
там перед студентами автори виступають.
Я можу навіть стажуватися у видавництві,
і це… неважливо,
бо я не думаю, що мене візьмуть, тож…
ЕлДжей, коледж це не тільки місце.
Це я знаю.
Але Берклі – чудовий виш,
а з гарними оцінками я зможу перейти в Стенфорд.
У нас з Пітером тепер новий план, тож, може, все вийде добре.
Головне – переконайся, що сама цього хочеш.
Я цього хочу. Не хвилюйся.
«КРУТІ ХЛОПЦІ» «ТУПИЙ І ЩЕ ТУПІШИЙ» «300» «ПОГАНІ ХЛОПЦІ» «ЦЕ КІНЕЦЬ»
«ЯНГОЛИ ЧАРЛІ» «ЛЮДИ ІКС: АПОКАЛІПСИС» «ШАЗАМ!» «ФОРСАЖ» «ДОКТОР СОН»
Не можна.
Привіт.
Як ставишся до картингу?
Взагалі чи…
Для нас з Пітером.
Він любить фільм «Форсаж».
Ну, картинг – далеко не «Форсаж».
А як тобі аеротруба?
«Місія неможлива», «Джеймс Бонд».
Миловаріння.
«Бійцівський клуб».
А що відбувається?
Я планую побачення. Щоб було весело і нормально.
Думаєш, вчити Пітера Кавінського миловарінню – нормально?
Я йому дам всі три варіанти на вибір.
Без миловаріння?
Точно без.
Назад.
Ну що, Кові? Куди підемо?
Чудове питання, Кавінський.
Я часто ставила його собі, плануючи цей вечір.
«Яке ідеальне побачення для мого ідеального хлопця?»
Хлопче… пограймо в боулінг.
КАВІНСЬКИЙ
Цитата з «Великого Лебовські»?
Так.
-Готова? -Так.
Уперед!
Ой, яка ти гарненька. Ходімо.
Чекай, я ж…
-Я її в гуртожитку повішу. -А як я хотів у своєму повісити?
-Задрімав - проморгав. -Пітере.
Тату.
Ти, мабуть, Лора. Я стільки про тебе чув.
-Лара-Джин, тату. -Та все добре.
Ні, недобре. Ти мій тато. Ти маєш знати, як звати мою дівчину.
Перепрошую, Ларо-Джин. Дуже приємно.
І мені.
Ти вже думав про наш обід?
Бач, я просто зараз дуже зайнятий, багато тренуюсь.
Але ж їсти треба, ні?
Підемо в той стейкгаус, який ти любив. З великими ножами.
Тату, вони були великі, коли мені було п'ять.
Але було б добре зустрітися перед твоїм від'їздом.
Хочеш пограти з нами в боулінг? Ми щойно почали.
Та ні, краще не треба. Дякую. Нам вже час.
Дякую тобі. Гарно повеселитися з… родиною.
Ну, добре.
Я можу піти з тобою.
Ні. Не можна просто кинути нас і вдавати, ніби нічого не сталося.
Ну, це не згладить всього.
Нормально вже не буде, але це хоч щось.
То, думаєш, мені варто піти?
Я думаю, що якби мала…
шанс провести вечір з мамою,
то зробила б це.
Це різні речі, ЕлДжей.
Твоя мама не кидала тебе, не з її бажання.
Я не кажу, що це легше.
Ти думаєш про маму і сумуєш за нею.
А я думаю про тата і ненавиджу його.
І сумую за ним. І ненавиджу те, що сумую.
Нема гіршого, ніж не почуватися обраним.
Я тебе обрала, Пітере Кавінський.
Я теж тебе обрав.
Я не знаю…
що б я робив без тебе.
-Люблю, коли ти цілуєш мене в чоло. -Любиш?
-Угу. -Навіть, коли помадою замазую?
Так ти позначаєш мене.
Подобається сорочка?
Та я її завтра в школу вдягну.
-Та ну! Справді? -Нє, ніколи в житті.
Як гарно пахне.
Я експериментую з рецептами весільного торта.
Ну, все. Кінець. Я порву з ним.
-З ким? -А з ким по-твоєму, тату?
З Де. Він ненавидить «Гаррі Поттера».
Він сказав, цитую, «він такий тупий».
Як зустрічатися з хлопцем, який вважає, що найкраща книжка всіх часів тупа?
Розумію. Але, донечко, різні погляди в стосунках це нормально.
Якщо ви будете у всьому згодні, то ніколи не виростете.
То ти кажеш мені спробувати його змінити.
Це якраз те, чого не треба робити.
Кітті,
ВІТАЄМО В ЕН-УАЙ-Ю
Що це таке?
А, тебе взяли в «Ен-Уай-Ю».
І ти вирішила мені не казати?
Ти ж їдеш в Берклі, тому це неважливо.
Ні, на мене не можна злитися, бо мені розбили серце і я сумую.
Що?
Тебе взяли в «Ен-Уай-Ю». Жартуєш?
Молодець, сонечко.
Ага.
ЛІТЕРАТУРНА ТВОРЧІСТЬ
ВІТАЄМО ЗІ ВСТУПОМ В НЬЮ-ЙОРКСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
ТЕПЕР ЦЕ ТВОЄ МІСТО
У ТЕБЕ ВИЙШЛО
ПІТЕР ПРИВІТ
МЕНЕ ВЗЯЛИ В ЕН-УАЙ-Ю!
ПІТЕР ВІТАЮ, КОВІ! ДВА З ТРЬОХ!
А знаєш, що найкраще в тому, що ти вчитимешся в Берклі?
Ми їздитимемо на вихідних у Сан-Франциско
дивитися місто.
Якби обоє були в Стенфорді, ми б так не могли.
Будемо гуляти в парку «Золота Брама»,
М'юїр Вудс, Рибальській пристані.
Спробуємо весь хліб на заквасці, який є в місті.
Ти слухаєш?
Кові, ти мене слухаєш?
Я казав, що ми маємо піти в пекарню «Тартін»,
як будемо в Сан-Франциско. Кажуть, там найкраще печиво.
Ага, точно. Вибач.
Я тут подумала,
у Сан-Франциско зняли дуже мало мелодрам.
«Весільний переполох», «Холостяк»,
та й усе.
Усі найкращі зняли в Нью-Йорку. «Вам лист», «Коли Гаррі зустрів Саллі»,
«Енні Голл», «Інтуїція». Нью-Йорк поза конкуренцією.
Так, я не знав, що взагалі є якась конкуренція.
А, ні, нема. Просто думки вголос.
-Мені туди. -Добре.
Па-па.
ПУНКТ «А»: СТЕНФОРДСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
ПУНКТ «Б»: НЬЮ-ЙОРКСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
ОДИН ДЕНЬ 18 ГОДИН
Я не можу вирішити.
Темно-синій пасує до смокінґа Пітера, і це було б «в тон»,
але я не хочу його розчаровувати.
Думаєш, рожевий більш «мій»?
Я буду шкодувати, якщо його не вдягну? Згадувати це два, 10, 20 років потому
і думати, чи правильний вибір я зробила?
Бо ж як мені знати,
який вибір мене ощасливить?
Що з тобою таке?
Що? Та нічого. А що?
Лімузин чи не лімузин?
Ось питання.
Справді?
Еге. Кавінський ламає кайф, хоче по-скромному,
а я кажу, випускний один в житті.
Бачиш? Ось чому я не хотіла йти.
До шкільного танцю в готельному лоббі
всі хочуть екстравагантності.
Тобто ти за лімузин.
Люк, темні фари і трохи…
Я знаю одного чувака.
Привіт, Джен. Можна з тобою поговорити?
-Ага. Я тебе потім дожену. -Добре.
-Боже, які гарні сандалі. -Дякую.
То що в тебе?
Цей… мене взяли в «Ен-Уай-Ю».
Що? Це ж прекрасно!
Хіба ні?
Так, так, але… чи воно мені треба?
Чому ти мене питаєш?
Я просто сама не знаю, чого хочу, а ти ж туди їдеш і…
Я не знаю.
Ну, я не знаю, що тобі робити,
але я бачила, як ти дивилася на Нью-Йорк.
Кохання з першого погляду.
Слухай, якщо вирішиш таки їхати,
дай мені знати.
Ти досі не спиш?
Вправляюся з весільними тортами.
М'ятно-шоколадний для тебе, ванільно-масляний для Трі.
А це не забагато? Може, просто печива спечи?
Це ж твоя фішка.
Я ще не довела рецепт до ідеалу.
Слухай, як ти думаєш, були б ви з Трі разом,
якби жили далеко одне від одного? Чи ні?
Ну, бачиш, нам з цим пощастило.
Але відстань – не найважливіше.
Спільний простір теж, але в гарних стосунках є і те, і інше.
5000 кілометрів – мабуть, трохи забагато.
Нє, якщо це те, чого ти хочеш.
Слухай, Ларо-Джин, ти маєш прислухатися до себе.
Розумієш? Стосунки не врятуєш, не вирісши.
Що таке?
Зіпсувала тісто на торт. Тепер воно таке, як на печиво.
Мені подобається.
Тобі досить сиропу?
Масла?
Збитих вершків? Здається, замало.
Я зараз… Джоан, можна нам ще вершків, будь ласка?
Аякже.
Цей… слухай, я думаю вчитися в «Ен-Уай-Ю».
Тобто як думаєш?
Я хочу вчитися в «Ен-Уай-Ю».
Я знаю, що це не входить у наш план, але у них фантастична програма
і мені здається, що це моє, Пітере.
І я боюся, що шкодуватиму, якщо не буду там.
Будь ласка, скажи щось.
Я не знаю, що сказати. Я цього не чекав.
Це далеко. Це дуже-дуже далеко.
Але це ж тільки рік.
Я думаю, рік ми точно потерпимо, тож…
Я не певна, що захочу переводитися.
Я думаю, що мені там може дуже сподобатися.
І… хіба це не чудово?
-Хіба не в цьому сенс? -Чекай, то ти…
То це все? Більше ніякого Стенфорда?
Ти їдеш в «Ен-Уай-Ю»?
Добре.
Тобто це ж твоє майбутнє.
Правда ж? Роби те, що найкраще для тебе.
Я не можу сказати «ні» Стенфорду.
Ти не можеш сказати «ні» «Ен-Уай-Ю».
Здається, ми зробили вибір.
Ось вершки.
Дякую.
Хочеш про це поговорити?…
Ні.
Усе добре.
Бу!
Клас, ти теж звідси їдеш!
Від «Сари Лоуренс» до Нью-Йорка дві години поїздом.
Тож я буду приїжджати щовихідних, ми будемо ходити на тан-ці
і роз-ва-жа-ти-ся.
Підозрюю, що він це поганенько сприйняв.
Та ні, якраз непогано, і від цього мені тільки гірше.
Ви щось придумаєте, ясно тобі?
Ви ж ідеальна пара.
Якщо якась пара й може впоратися з відстанню, то це ти і він.
Привіт!
Підпис має бути незабутній, романтичний, без цитат відомих мертвих поетів.
Кові, випускні альбоми – це для тих, кого ти більше не побачиш.
Неправда.
Вони для того, щоб згадати, де ви були тієї миті.
Хочеш сказати, що без допомоги альбому ти мене не згадаєш?
-Ні, я не те… -Слухай…
Якщо для тебе це важливо, я, звісно, підпишу,
але з тебе оригінальний любовний лист.
Такий, знаєш, які в середній школі пишуть.
Але ж я тобі вже один написала.
Ну, то зроби його незабутнім.
Банки чи дерев'яні кільця?
Банки переоцінені, Трі.
Що? Чому? А я їх так люблю.
Це весілля чи концерт «Мамфорд енд Санс»?
Дуже мило.
-Ти бейсбол дивишся? -О, хто виграє?
Яка різниця? Як комусь може таке подобатися?
Кітті пообіцяла дивитися улюблені ігри Де,
якщо він прочитає «Гаррі Поттера».
Я бачу, що одне іншого не варте.
Ти вже обрала колір суконь для дружок?
Скоро треба замовляти.
Я не буду в сукні. Я буду в смокінґу і кросівках.
-Перепрошую? -А що? Вона дозволила.
Я дозволила.
-Ні, ми ж маємо бути однаково вбрані. -Супер, всім смокінґи.
Ти зруйнуєш нам лук дружки.
Це не твоє весілля, Ларо-Джин, перестань біситися
просто тому, що боїшся розійтися з Пітером.
Кітті. Що ти таке кажеш?
Що? Ви ж знаєте, що я права.
Можливо, але казати так – неправильно.
Що ж, у тебе ще є час мені відмовити.
Ніколи.
Любий Пітере…
ПІТЕРІВ ПЛЕЙЛИСТ ГУРТУ «ОЕЙСІС»
Як мені сказати йому, що навіть на відстані 5000 кілометрів
я не відпущу його від себе?
Може, про таке кажуть не словами?
ВИПУСКНИЙ
Якщо тобі сподобається, я нікому не скажу.
Не сподобається. Це ж випускний. Ненавиджу їх.
А ось для тебе це може бути незабутній вечір.
Якщо захочеш, звісно.
І втратити цноту на випускному – дуже романтично.
У твоєму випадку.
Ні, я не буду отак спускатися сходами.
Це єдиний шлях вниз.
А з вікна…
-Хочеш випасти з вікна? -Як варіант.
Ні.
Хлопці, можете відвернутися? Ми соромимося.
Без шансів, Крісі.
-Вони такі… -Я знаю.
Які гарні.
Ого.
Ти просто… ого.
Ти теж просто ого!
-Справді. -Дякую.
Такий красунчик. Метелика сам в'язав?
-Ти як картина. -Ой, припини.
Хоча ні, будь ласка, продовжуй.
Шикарна картина в шикарному музеї.
Як Боттічеллі?
Це такі макарони?
-Ні? -Ходіть сюди.
Пофотографуємось. Ставайте сюди. Дівчата посередині.
-Отак, сюди! -Скажіть «сир».
-Сир! -Скорчіть міни.
Поміняйтеся.
Попереджаю: я не планую розважатися.
О, ну звісно, що ні.
Хай це буде наш найгірший вечір, еге ж?
Усе? Супер.
Я думав, що ми… дякую.
-Що? -Танцюєте, містере Кавінський?
-У дуже крайніх випадках. -Ходім.
А де це всі?
О, он вони. Туди. Давай!
Я за тобою.
Увага! Станьте в коло.
Ви готові обирати короля і королеву випускного?
Отже, учнівським голосуванням встановлено:
переможці – Пітер Кавінський і Емілі Насбаум!
Вітання всім номінантам і номінанткам!
А тепер, звільніть танцмайданчик.
Це перший танець наших короля і королеви.
Коли я вирішила вчитися в «Ен-Уай-Ю», то розуміла,
що пережити відстань буде тяжко,
але не сподівалася відчути це так швидко.
Ми ще не роз'їхалися, а я вже за ним сумую.
Гей, кицюню.
Як воно, бути на випускному з королем?
Чесно? Трохи самотньо.
Ми це виправимо.
Ходімо.
Я знаю, що сказав, що танцюю в дуже крайніх випадках,
але сьогодні – саме такий.
Так краще?
Що ж, ми це зробили.
Відгуляли випускний!
Хочеш зайти?
Вже майже комендантська година.
Я знаю.
А що з сердитим поглядом твого батечка?
А ти просто не трапляйся йому на очі.
У мене для тебе дещо є.
Он як.
Заплющ очі.
Я не змогла знайти слів, щоб сказати те, що хочу, в твоєму альбомі,
тож подумала, що зроблю це по-іншому.
Можеш розплющити очі.
Що це?
Не може бути.
Господи Боже.
Господи, ти пам'ятаєш ці тести? Це всі?
Угу.
Я думав, ти захочеш їх зберегти.
Я хочу, щоб вони були в тебе. На пам'ять про нас.
Дякую.
Тобі подобається?
Дуже.
Слухай…
Ти впевнена?
Я впевнена.
-Ти не хочеш? -Ти що.
Ще й як хочу. Ти не уявляєш, як давно я про це мріяв.
Добре, тоді що не так?
Я не знаю. Просто це якось неправильно.
Чому сьогодні, в ніч після випускного?
Я хочу близькості.
Відколи я сказала тобі про «Ен-Уай-Ю», ти дуже віддалився.
Тобто ти хочеш сексу зі мною з відчуття непевності?
Ні, зовсім не тому.
А на що ти очікувала?
Ти в буквальному сенсі вирішила втекти від мене якнайдалі.
Ти обрала відстань.
Так нечесно.
Нечесно те, що ти поводишся так, наче все буде гаразд.
Ми обоє знаємо, що з нами зроблять 5000 кілометрів.
Ні, не знаємо.
Знаємо.
Інакше ти не приготувала б мені це.
«На пам'ять про нас?» Ну-ну.
-Ти прощаєшся. -Неправда.
Я хочу бути з тобою. Завжди хотіла.
Тоді чому ти не обрала Берклі?
Бо закохалася в Нью-Йорк.
Це не змінює моїх почуттів до тебе.
Ми можемо з цим впоратися.
Ні.
Я не чекатиму кінця за три місяці чи пів року
чи скільки вийде.
-Не роби цього. -Покінчимо зараз.
Пітере.
Я люблю тебе.
Мабуть, недостатньо.
ПІТЕР — ТИ ЩЕ ХОЧЕШ, ЩОБ Я ПРИЙШОВ НА ВЕСІЛЛЯ?
ТАК
ЯКЩО МІЖ НАМИ ВСЕ, ДЛЯ ТАТА БУДЕ КРАЩЕ, ЯКЩО ТИ НЕ ПРИЙДЕШ
ГАРАЗД. ПЕРЕДАВАЙ ТАТОВІ ВІТАННЯ ВІД МЕНЕ
Це нездорово.
А це?
Усі заїдають своє горе.
А у твого присмак… арахісового масла і печива.
Ого, ЕлДжей, у тебе смачне горе.
Може, мені вчитися в Берклі?
Е, ні. Ти зробила правильний вибір, Ларо-Джин.
Тоді чому ж мені так погано?
Це Тревор. Здається, я погодилася
знову з ним зустрічатися. Вчора на випускному.
Не хвилюйся, скоро я все одно поїду в Коста-Ріку,
бо у мене плани, яких я не зміню заради хлопців.
Я рада за тебе, Кріс.
Ви двоє завжди мені подобалися.
Якось воно все дивно, еге ж?
Ми з Тревором сходимося тоді ж, коли ви з Пітером розійшлися.
Ми в найтемнішій реальності.
Ларо-Джин, можна зайти?
Лари-Джин тут немає. Залиште повідомлення.
Хто тепер залишає повідомлення?
Що ти хочеш, Кітті?
Я не забула скзати тобі про «Ен-Уай-Ю».
Я вирішила не казати.
Що? Чому?
Я не знаю.
Мабуть, я просто злякалася, що ти поїдеш.
Я сумуватиму за тобою на 12, Ларо-Джин.
ВЕСІЛЛЯ
-Марго! -Привіт! Боже милий. Привіт!
Я така рада тебе бачити.
Послухай, Марго.
Я знаю, тобі дивно бачити вдома це все,
але я не хочу, щоб ти думала, що я відбираю в тебе дім.
Що ж, тепер це наш дім,
плюс я дуже давно не бачила тата таким щасливим.
Дякую.
Що ж, тоді…
Неймовірно, що я можу почуватися такою нещасною і щасливою водночас.
Моя історія кохання закінчується, але татова з Тріною тільки починається.
КІТТІ
Мабуть, таке воно – дорослішання.
МАРГО
Все перемішується.
ПІТЕР
Пітере.
Привіт.
Привіт. А я думав, це я рано прийду. Ти голодний?
-Не голодний, дякую. -Точно? Я пригощаю.
Та ні, точно. Дякую.
Я такий радий, що ти подзвонив. Я вже майже й не чекав.
Та, бачиш, Лара-Джин сказала, що варто, і я…
Як вам випускний?
А можна… давай без цього.
Я не можу, коли ти граєш роль мого тата.
Принести вам чогось випити?
Каву, будь ласка.
Мені нічого. Дякую, Джоан.
Гаразд.
Бач, я знаю, що дзвінка
чи вітальної листівки недостатньо.
Я намагаюся це виправити.
За два місяці перед моїм від'їздом?
Я хочу мати місце в твоєму житті.
Ага. Ну то, може, треба було трохи довше в ньому побути?
Бо я всього досяг без тебе, ти мені досі не потрібен,
тож вибач, якщо між нами прірва, але…
Ти злий, і я тебе розумію.
Я теж злився б.
Але ти маєш знати…
Я полишив не тебе.
Тоді тому відчуття таке, ніби мене?
Бо я облажався.
Я недостатньо старався.
Я мав би робити все, що міг, щоб бути твоїм татом, але я не робив.
Якщо любиш когось, то маєш робити все.
Усе, що можеш зробити.
Я люблю тебе, Пітере.
Ти не мусиш сидіти тут зі мною.
Дякую.
Джоан, можна мені теж каву, будь ласка?
Звісно.
Що?
Ти пригощаєш.
…щоб разом пройти
всі випробування, вготовані вам життям?
Беру.
А ти, Тріно, чи береш Дена собі за чоловіка?
Щоб любити його, дбати про нього, і тримати його –
не залізною хваткою –
і разом пройти всі випробування, вготовані вам життям?
Беру.
Тоді, владою, даною мені, я оголошую вас чоловіком і дружиною.
Леді і джентльмени, дозвольте мені представити молодят,
Дена Кові і Тріну Ротшильд.
ПЕЧИВО ЛАРИ-ДЖИН З ТІСТА «ЯК НА ТОРТ»
Ого! Ви прийшли?
Я сумуватиму за ними, коли поїду.
За моїми сестрами,
за татом,
за Тріною,
за Кріс.
Я вмію берегти спогади.
Ці я збережу назавжди.
Ми вас любимо!
Мені так шкода, що Пітер не прийшов.
Нічого. Ми розійшлися.
Я люблю тебе.
-І я тебе. -Лягай спати.
Гаразд.
-Ти теж. -Добраніч.
Здається, ти забула дещо в шатрі.
Мусиш піти забрати.
-Та нехай. -Ні.
Ти мусиш, саме зараз.
Добраніч, Ларо-Джин.
Добраніч.
ШКОЛА ЕДЛЕРА 2021
ЕЛДЖЕЙ + ПК
Люба Ларо-Джин.
Ти просила написати щось незабутнє, тож ось тобі
мій спогад з нашої першої зустрічі
чи, як ти любиш казати, наш міт-к'ют.
Це було на зібранні в шостому класі.
Ти сиділа переді мною,
ЛАРА-ДЖИН
а на твоєму рюкзаку блискітками було викладене твоє ім'я.
Директорка Чо викликала тебе, щоб вручити відзнаку за відвідуваність,
але твоє волосся застрягло в стільці.
Я допоміг тобі розплутати його, а ти усміхнулася у відповідь.
Моє серце зробило сальто в грудях.
Я не знав, що серця таке вміють.
Я й уявити не міг, що ти станеш тією, ким ти стала –
найголовнішою людиною в моєму житті.
Часом аж не віриться, що ти обрала мене.
Ми стільки всього пройшли разом, Ларо-Джин,
що я не мав би засумніватися, що й це ми подолаємо.
Але я злякався і завдав тобі болю.
Пробач мені, якщо зможеш.
Звісно, ти маєш поїхати в Нью-Йорк.
Ти маєш робити все, що захочеш.
Я не хочу бути тим, хто тебе стримує.
Я хочу бути тим, хто з тобою поруч.
Не завжди буде легко,
але я хочу зробити все, що зможу, щоб ми були разом,
бо так роблять ті, що люблять одне одного.
І взагалі: якщо ми хочемо бути разом завжди,
то що таке для нас ці чотири роки коледжу?
Якщо ти згодна, то прошу вважати це нашою новою угодою.
Я любитиму тебе, Ларо-Джин, завжди і назавжди.
ЗАВЖДИ І НАЗАВЖДИ
Пітер.
Привіт.
Як тобі наша нова угода?
Мені підходить.
-Справді? -Угу.
То як, ми…
Домовились?
Домовились.
І ще одне.
Я думала, вона тобі не сподобалася.
Сподобалася.
Я просто ще не знав, як зробити її нашою.
Чи будеш ти моїм Початком, серединою і кінцем?
У нас тепер є міт-к'ют.
Звісно у нас є міт-к'ют.
Бо тепер видно, що наша пара складеться.
Добраніч, Кові.
Добраніч, Кавінський.
Лара-Джин Кові.
Молодець, ЕлДжей!
Мої вітання.
Крістін Донаті.
Лукас Джеймс.
-Дякую. -Пітер Кавінський.
Женев'єва Мітчелл.
Тревор Пайк.
Ходи сюди.
Школа Едлера, випуск 2021!
Усе моє життя
я хотіла такої любові, яку показують у кіно.
З магнітофоном над головою,
з руками в задніх кишенях джинсів.
Хлопець зустрічає дівчину, вони сваряться, миряться,
і живуть собі далі довго і щасливо.
Але в житті історія на цьому не закінчується.
Вона тільки починається,
бо життя прекрасне, безладне і ніколи не йде за планом.
І правда в тому, що я без поняття, що воно для мене наготувало.
Але я знаю, що кохання, якщо воно справжнє, витримає будь-що,
хай навіть щодня.
Початок, середина і кінець.
Я знаю, що ви про це думаєте:
двоє дітей, п'ять тисяч кілометрів, чотири роки?
Ніколи в житті. Нічого в них не вийде.
Але ми не такі, як інші пари. Ми – Лара-Джин і Пітер.
І, до речі, знаєте що добре робити на відстані 5000 кілометрів?
Писати любовні листи.
Переклад субтитрів: Тарас Малкович