NETFLIX PRESENTERAR
Jag vet. Hur fick en kille som jag en sån tjej?
-Vi hör det jämt. -Vi har varit vänner länge.
Jag har alltid gillat henne.
Men det är socialt oacceptabelt för en lång tjej att dejta en kort kille.
Jag vet. Jag retades jämt för att jag var lång.
-Hur är vädret däruppe? -Framför allt av Kimmy.
Snygga mjukisbyxor, Storfot.
Det var en förbannelse.
Sen dök Stig upp, en svensk utbytesstudent…
-Och bodde hos mig. -Han var ännu längre än jag.
De dejtade, men han var inte sjyst.
Ja, han förödmjukade mig inför hela klassen.
Hon är hemligt kär i mig.
Va?
Jag ingrep och stod upp för henne…
Hon är mycket coolare än alla ni ihop.
Jag fick stryk, men det var inget.
-Jo, det var stort -Ja, det var stort. Jag menar…
Han gjorde att jag vågade stå upp för mig själv.
Med en jättefin present.
Efter det ägde jag min längd. Hemvändarfesten var ett stort steg.
Hej, jag heter Jodi.
Ni kanske känner mig som Amason eller Jodi, den gröna jätten.
Min längd gör mig till den jag är, och jag gillar mig själv.
Min bästis Fareeda och min syster Harper stöttade mig.
Det var då hon förstod…
Det var honom jag borde ha varit ihop med ända från början.
Vettigt, eftersom jag bar runt på
en mjölkback jämt i väntan på att få kyssa henne.
Vilket äntligen hände för tre månader sen.
Vi är så lyckliga tillsammans.
Skulle damen vilja ha en… Aj, min rygg!
Mjölkbacken har tyvärr gått hädan.
Men jag tänker ge honom en ryggsäck på vår tremånadersdag.
Säkert att du kan böja dig ner för att kyssa mig?
Ja, det är säkert.
-Förlåt, vi bara pladdrar. -Ja, vad var frågan, igen?
Vad kan jag göra för er?
-Ryggsäcken. -Ja, den här.
-Du gillar den här, va? -Ja.
-Hej. -Här, en smoothie.
-Tack. -Det var inget.
-Jodi, hur är det? -Mikey, läget?
-Du… -Här.
-Jag har den. Här. -Tack.
-Suzie! -Berätta var du hittade den där tröjan.
Fareeda Marks. Kom ihåg namnet.
-Menade hon inte min? -Den är fin.
-Kan vi fika nån gång? -Du. Pojkvän. Här.
Jag visste inte. Nyinflyttad.
Flytta vidare.
Jag har aldrig pratat inför klassen.
Gör ditt bästa bara, och det gör inget om du är nervös.
Jodi! Den är uppe!
AUDITION FÖR VÅRMUSIKALEN BYE BYE BIRDIE
Ett stort ögonblick.
Hörni…
Jag vet att du sa att inte göra en grej av det…
Vi lyssnade inte!
Det är bara en audition.
Som du har velat göra sen grundskolan. Ögonblicket måste förevigas.
-Hej. -Inte det här.
-Hej. -Wow. Vad firar vi?
Vi firar ingenting, för vi är inte vänner längre.
Vandra vidare, IKEA.
Vi firar mitt namn på auditionslistan.
Bye Bye Birdie? Wow.
Det är min näst bästa musikal. Efter Guys and Dolls.
-Vill du veta min tredje favorit? -Va? Jag bryr mig inte.
Okej.
Vi ses.
Knogkrock?
Skaka hand?
Vi ses hemma.
Tänk att han försöker vara kompis trots att han sårade och psykade dig.
Jag fattar inte att du kunde förlåta honom.
Han har bett oss om ursäkt flera gånger. Kan ni inte glömma det?
-Nej. -Nej. Han är en usling.
-För Jodi. -För Jodi.
För mig.
Äppelcider, en klassiker.
Hej.
Jag heter Tommy.
Jag vet.
Jag såg dig i Hairspray i fjol. Du var fantastisk.
-Tack. -Den var verkligen bra.
-Jag heter Jodi, förresten. -Jag vet.
Jag gillar det du gör.
Det jag gör?
Ja.
"Så fortsätt bara att ge mig öknamn.
Fortsätt driva med mig. Fortsätt fråga:
'Hur är vädret däruppe? För vädret häruppe är toppen.'"
-Ja. -Ditt tal på hemvändarfesten.
Kommer du ihåg det?
Ja, varje ord.
Varför?
Låt oss säga att du är svår att glömma.
-Du, se dig för. -Ursäkta.
Jisses.
-Är du okej? -Ja. Lite spänd, bara.
Jag har hört dig sjunga. Du behöver inte vara nervös.
Det går bra.
Tack.
Vad gör du här?
Provspelar, som du.
Madeline har gett mig huvudrollen i flera uppsättningar,
så det här är en formalitet mer än en audition.
Jodi Kreyman.
Det är din tur.
-Det kommer att gå bra. -Tack.
Slappna av…
…för du har ingen chans.
Saknar du mig, Stiggy-baby?
Kimmy.
En pojke
Det är så
Det borde
Vara
Har du aldrig uppträtt på scen?
Nej.
Men du höll ett tal på hemvändarfesten?
Det var inte riktigt som att uppträda.
Men du stod på en scen framför en stor publik.
Och höll en improviserad monolog. Är det inte att uppträda?
Jo, kanske det.
Vad säger du till folk som inte tror att vara lång är ett problem?
Ursäkta?
Att drabbas av en dödlig sjukdom, vara utan bostad, inte ha mat för dagen…
Det är riktiga problem.
Men du har så mycket som talar för dig.
Vad har du att beklaga dig över?
Att vara lång är inte värre än vad du sa.
Ibland känns det så, även om jag vet att det är fel.
Men…
Det gör inte att allt negativt som hänt mig varje dag känns mindre verkligt.
Jag har alltid drömt om att uppträda men jag har aldrig vågat. Förrän nu.
Okej.
Tack för att du kom.
Vänta lite, Harper.
Har du fått ett jobb?
-Ett riktigt jobb? -Med lön?
Ja. Med förmåner och en parkeringsplats.
Och 401 000 dollar.
Nej, du menar nog 401 tusen.
-Sak samma. -Man brukar säga…
Vad är det för jobb?
Här ser ni en av värdinnorna
i det nya bakom kulisserna-programmet på Pageant Network.
-Finns det en sån? På vilken kanal? -Hur vågar du? Skärp dig.
-Grattis. -Tack. Förresten, jobbet är i LA.
Louisiana?
-Flyttar du till Kalifornien? -Los Angeles?
Förlåt, jag ville få det överstökat.
Varje gång hon pratar är det som ett slag i ansiktet.
-Vi gör ett barn till. -Ja, jag är fertil.
Det här är min chans att visa för mig själv
och alla andra att jag har mer att erbjuda än bara…
Ja.
Att jag är mer än glänsande hår och perfekt exfolierad hy.
-Att jag ska tas på allvar. -Ja, det ska du.
Det är därför jag…
Jag fick huvudrollen!
Va?
Förlåt, jag ville inte avbryta dig.
Nej. Jag var klar. Vilken huvudroll?
I vårmusikalen.
Regissören messade nyss. Jag ska spela Kim i Bye Bye Birdie.
-Va? -Va?
Titta på mina flickor! Båda på väg mot framgång.
-Jag måste messa Dunk. -Ja.
Pappa, messar du min pojkvän?
Sju, åtta gånger om dan. Högst.
-Sjukt. -Märkligt.
Vi ska ha en stor fest på premiärkvällen.
Snälla, ingen fest.
Jodå. Du ska få en fest.
Fest!
-Wow. -Vad sägs om flytande poolgrejer?
-Nej. -Ett tema, fåglar?
-Du sa 12, va? -Tack.
Och…
Jag bjuder det här paret också. Strössel och allt extra de vill ha.
-Vad gulligt. -För all del.
Det är en stor kväll för oss. Vi firar.
-Så du firar med två kulor? -Ju högre, desto bättre.
På tal om höjd, hur lång är hon? 184, 185?
-Oförskämt. -Nej.
Nej, oförskämt.
-Ursäkta mig. Inget extra för dig. -Nej, det är lugnt. Tack.
Hoppas det smakar bra.
Det är lugnt.
-Säkert? -Ja.
För tre månader sen skulle det ha knäckt dig.
Förmodligen.
Och för tre månader sen kunde du knappt öppna munnen framför en publik.
Nu ska du uppträda framför hela skolan.
-Ja. -Som stjärna i showen.
Den kvällen kommer att ändra ditt liv.
Ja.
Men tack för att du trodde på mig, när jag inte gjorde det.
Du klarar det grymt bra.
Tack.
Skål.
Du förtjänar inte rollen. Du hade bara tur.
Din dröm blev äntligen verklighet.
Du tror väl inte att du fixar det?
Så rösten dök upp i ditt huvud när du borstade tänderna.
-Och nu försvinner den inte? -Precis.
Har du hört den förut?
Det har alltid funnits en röst, men inte så här. Den här är…
Högre, grymmare?
Får dig tro att allt du är rädd för är sant?
Ja.
Vadå?
Jag var rädd att det här skulle hända.
Jag bad att det inte skulle hända, men det räckte inte.
-Vad pratar du om? -Den där rösten.
Den negativa rösten i ditt huvud, som säger att du är en bluff.
Och att allt det underbara som händer ditt liv
inte beror på att du har talang eller är smart. Du har bara haft tur.
Men varför händer det nu?
Därför att du vågar satsa,
tar risken att misslyckas och förödmjukas. Och ju mer du vågar,
desto högre blir rösten.
-Så hur tystar jag den? -Du kan inte.
Den är en hemsk, evig del av livet.
Som Maroon 5.
-Allergier. -Hör du den också?
Nej.
Men jag har deltagit i 37 skönhetstävlingar.
Och varje gång har jag sett deltagare bli så förstörda av rösten
att de inte ens kunde gå ut på scenen.
Säger du att det kan hända mig?
Jag säger att din värsta fiende finns i ditt eget huvud.
Du måste kontrollera den. Annars kan den bli värre
och kontrollera dig.
Okej.
Jodi fick huvudrollen och jag är hennes inhoppare?
Teater handlar om att ta risker.
Jodi fick huvudrollen för att hon har den råhet och äkthet rollen kräver.
Ska jag bara titta på under repen?
Det finns inga små roller, Kimmy. Bara små skådespelare.
Det är bra att veta. För Jodi är verkligen ingen liten skådespelare.
-Jag är ledsen, Kimmy. -Det här är bara början.
Jag vågar inte ens fråga.
Vi behöver bara förödmjuka Jodi första dan vi repar så att hon hoppar av.
Vi kan lägga sömnmedel i hennes smoothie som Dunkleman gör åt henne.
Eller har du sett Carrie? Hon får en hink med grisinälvor över sig.
"Bye Bye Jodi."
-Var får man tag i grisinälvor? -Googla det. Vadå?
Att göra ditt smutsjobb börjar få mig att känna mig lite smutsig.
Vad menar du?
Ända sen Liz försvann, kan jag inte sluta tänka på hur skört livet är.
Hon dog inte. De flyttade till Seattle.
Visst, men en dag är din bästa vän här och nästa är hon borta.
Vad kan jag säga? Jag är så här…
Vill du inte stötta mig när jag behöver dig som mest,
kanske vår vänskap har gjort sitt.
Kanske det.
Vänta, va?
Jag behöver kanske ta reda på vem jag är, istället för att bara vara din lakej.
Ha det bra. Försök att minnas de fina stunderna.
Det kan du göra själv!
-Vad tycker du om färgen? -Jättefin. Jag plåtar allt.
-Jag vet inte om jag gillar dem. -Inte? De passar dig.
Du, Fareeda.
Är det jag?
Jag vet inte, Stig. Vem är du?
Jag fattar inte varför Stig fick följa med oss idag.
Han fick ingen roll i showen och deppar. Han har ingen att hänga med, så…
Det låter som hans problem, inte mitt.
Om jag kan ge honom en andra chans, borde du kunna ge honom en första.
För du har inte gjort det.
-Jag ska, efter det här samtalet. -Cool topp.
Tack.
Var hittade du den?
Min bästa vän Fareeda designade den.
-Hej. -Ja, och hon är fantastisk.
Hon kan designregeln bättre än nån annan.
-Känner du till designregeln? -Form, passning, funktion. Kom igen.
Jag har inget socialt liv så jag ser på Queer Eye.
Kan du ta hit några?
Menar du för att sälja?
-Ja. -Jag har många fler.
-Mängder. -Och ännu coolare.
Mycket coolare.
Då får du väl ta hit dem också.
Jag ska.
Fantastiskt. Jag är stolt över dig.
Jag är stolt över oss. Vi är tjejbossar på väg upp.
-Det är otroligt. -Vi lever vår dröm.
-Pang. -Wow. High-five.
Mitten-five? Eller låg?
Bara för att du sa det där snälla om mig.
Jag har lite grejer åt dig för första dan. Här har du tre vattenflaskor.
-Lägg dem var som helst. -Tack.
Te för din hals och en vattenkokare, så att du kan värma tevatten.
Annars dricker du bara vatten.
Och här får du några halstabletter. Men det är inte allt.
Och nåt att tugga på. Sist men inte minst…
En stämpipa för din röst. Jag köpte en åt mig också. De är grymma.
Jättefint.
Tack. Det här är perfekt.
Jag vill att första repet går bra, och…
Jag väntar på dig här.
Du måste ha nåt annat att göra än att vänta på mig.
Ja. Det har jag.
Jag måste mata min fisk.
Du har ingen fisk.
Jag måste köpa en och mata den.
-Okej. -Jodå.
Nu går jag.
Lycka till.
Tack.
-Hej. -Hej.
-Okej. -Du platsar inte här.
Och alla vet det.
Kimmy borde ha huvudrollen.
-Kimmy. -Och du vet det.
Oj. Förlåt.
Hej, Kim. Vi träffas igen.
Jag heter faktiskt Jodi.
Men du spelar Kim och jag Conrad.
-Ja. Visst. -Jag hjälper dig med det där.
-Tack. -Jisses.
-Det är mycket. -Ja. Det är det.
-Har du sett repschemat? -Inte än.
Det är galet. Vi tillbringar i princip varje sekund tillsammans i en månad.
-Du kommer att tröttna på att se mig. -Nej, du lär tröttna på att se mig.
-Det är omöjligt. -Du kommer att se mig en dag och bara…
Jag är så nervös. Jag vet inte om det syns men jag…
-Det går bra. -Ja. Okej.
Långa är inte kända för sin koordination.
Du grejar det.
Hej då.
Herregud.
-Jodi, du har första repliken. -Jag missade det, förlåt.
Ja, och resten av dina repliker också.
Vi försöker en gång till.
Förlåt.
Du gör det värre!
Det är lugnt. Lyssna.
Jag är ledsen.
Första veckan är svårast.
Framför allt för att du psykar mig hela tiden.
-Man får hoppa av. -Varför skulle jag?
Därför att när du står på scenen framför en stor publik,
bländad av belysningen och med svetten rinnande nerför ansiktet,
vet du att du får panik.
Nej då. Hon klarar det suveränt.
Vi får väl se. Ni två förtjänar varandra.
Jag vet inte varför du stöttade mig, men tack.
Ja, det var så lite.
Tänker du nånsin på när vi kysstes?
Nej.
Okej. Jag med.
Varje dag.
Jag ska bara…
Åh, nej!
Sparris också. Kom igen. Gud.
Snälla.
Nej!
Kom igen!
Har du bränt kycklingen fylld i en anka fylld i en kalkon?
-Turducken, pappa. Den är förstörd. -Du kunde ha grillat en kyckling.
-Du flög för nära solen. -Jag ville inte vara tråkig.
-Vad är det som brinner? -Jodis middag och hon kommer om en timme.
-Vad firar ni? -Tre månader ihop.
Det är stort vid din ålder, och nu är kvällen en turducken-katastrof.
-Var det menat som hjälp? -Förlåt.
Jag fixar, pappa Dunkers.
Lös det, men ge mig inga problem med mamma.
Vad gör du?
Vi har mindre än en timme på oss. Tiden är knapp.
-Hjälp till. Skär löken. -Lök? Försöker du sabotera mig?
-Till karamelliserad lök. Sätt fart. -Vi pratar inte längre men du hjälper mig?
Vill du imponera på henne eller fortsätta pladdra?
Ja, kökschefen. Förlåt.
Som förrätt har Dunkers gjort bruschetta med rostade tomater, karamelliserad lök,
och om jag får drista mig att säga det, passar det utmärkt med iste.
Smaklig måltid.
Jag går och kollar pastan.
-Ciao. -Vad var det där?
Han erbjöd sig att servera så jag accepterade.
Ge honom bra med dricks.
-Betalar inte du? -Jag?
-Pappa? Vad gör du? -Du är grym just nu.
Okej, dunsta. Sådär ja. Tack, pappa.
-Okej. -Jag vet inte…
-Jag vill utbringa en skål först. -Okej.
Jag vill bara säga hur lycklig jag är över att få sitta här med dig ikväll.
Att få se dig möta dina rädslor i jakten efter din stora dröm
att uppträda inför publik,
är verkligen inspirerande.
Du vet att den drömmen aldrig går i uppfyllelse.
När du väl har sabbat allt säger han: "Bye Bye Jodi."
Så njut av den här kvällen för det blir ingen fyramånadersdag.
Jodi? Jodi?
-Ja. -Mår du bra? Du var långt borta ett tag.
-Ursäkta. -Det gör inget.
Jag är bara lite tankspridd.
Showen stressar mig enormt, men jag har sett fram emot ikväll.
Oroa dig inte. Jag förstår.
Om du behöver ikväll för att repa eller lära dig replikerna…
Jag kan inte processen, men…
-Nej, jag… -Gör vad du måste.
Jag lämnar dig inte mitt i vår middag, okej?
Om du känner att du måste, så förstår jag.
Hur kunde jag ha sån tur?
Du är fantastisk.
-Tack. -Ja.
-Okej.
Va? Vadå?
Va? Vänta…
Tänker du verkligen gå?
-Du sa att det inte gjorde nåt. -Ja. Visst.
-Så det gör nåt? -Lite.
-Då borde du inte ha sagt det. -Jag trodde inte att du skulle gå.
Pasta Primavera!
Okej. Jag stannar.
-Gör det inte för min skull. -Vad menar du?
Parmigiano. Nej?
Nej.
Okej.
Jodi, du är fröken Populär i skolan nu.
När vi går i korridoren hör vi jämt: "Jodi! Mikey!"
"Kan vi fika ihop nån gång?" Jag menar,
varför skulle stjärnan i musikalen ha tid för gamla Dunks längre?
-Är jag en börda? Det känns så. -Nej.
Jag visste inte att du känner så.
Vet du hur många stearinljus jag har tänt?
Jag är inte hungrig längre, så…
Jag ska gå.
Kom igen.
-Ska jag lägga lite i en påse? -Nej, det är bra. Tack.
Jag tar en med blixt på min snygga grabb.
Du borde gå tillbaka och prata ut om det.
-Han sa att det var okej om jag gick. -Han ville bara vara snäll.
Ni brukar alltid säga att jag måste stå upp för mig själv.
-Varför ska jag ge upp först? -Det är inget fel att ge upp först.
-Jo, det är det. -Ja.
Tjuvlyssnade ni?
Om du ger upp först, blir det han som styr hela förhållandet.
Ni ungdomar tror att kärlek handlar om kommunikation och ge och ta.
-Så är det inte. -Nej.
Förhållanden handlar om makt.
-Om vem som har det och inte. -Exakt.
Så låt Dunkleman svettas medan du fokuserar på showen.
Och vi behöver 27 biljetter till premiären.
-Nej, vänta, 28. Dr Seeger. -Precis.
Min barnläkare?
Okej, jag messar Dunkleman och jag bjöd din barnläkare.
Låt mig leva mitt liv.
Dr Seeger såg mig nog på Tok.
-På Tiktok. -Jaha.
Jag gjorde allt det där. Men för din show.
-Är du på Tiktok? -Följer du inte mig?
Jodi, fokusera!
Hur tänker du göra?
Oroa dig inte, de kommer att sälja.
-Jag oroar mig inte. -Det har bara gått en vecka.
Det är därför jag inte oroar mig.
-Du borde inte heller. -Jag är sån, bara.
Ja, jag känner dig.
Lika vacker som alltid, Kim.
Tack för vänligheten, Conrad.
Vem var det?
-Min motspelare. -Conrad?
Nej. Tommy. Conrad är hans rollfigur.
Tommy tycker att du är snygg.
Nej. Det var hans rollfigur som sa det till min rollfigur Kim.
Det här är Fareeda som säger till Jodi att Tommy tycker att du är snygg.
-Varför kan du inte ge upp först? -Jag har jagat henne hela mitt liv.
-Om jag håller ut kan jag vinna kampen. -Ingen vinner en sån kamp.
-Här i USA finns det alltid en vinnare. -Och en förlorare.
Där är min kille!
Jag vet att det hettade till lite häromdan och att vi sa saker vi inte menade.
Vi borde glömma det, helt enkelt.
Och jag lovar att lämna Jodi den gröna jätten i fred.
Vet du varför jag är med i ensemblen?
Jag såg hur ledsen du blev när du inte fick rollen.
Jag visste att det skulle hjälpa dig att ha en vän vid din sida på repen.
Nämn en gång när du har ställt upp för en vän.
Vill du ha exakta datum?
Ska vi vara vänner måste du förändras. Men du vägrar.
Men jag tror att du har ett gott hjärta så jag hoppas att du tänker om.
Vänta. Ska jag äta lunch ensam?
På nåt plan äter vi alla lunch ensamma.
-Det här blir pinsamt. -Varför?
-Jag klarar inte öppna konflikter. -Var bara cool, okej?
-Mr Cool inställer sig till tjänstgöring. -Lägg av, Stig.
-Nån måste ge upp! -Grabben, jag hade det.
Jag har inget att säga.
-Du har inget att säga till mig? -Nej.
Inte ens en ursäkt? För att du avbröt vår middag?
Du sa att jag fick.
Istället för att anfalla varandra kanske ni kan försöka uttrycka era önskemål.
Fareeda, bra poäng. Nu packar vi upp våra önskemål.
Okej då. Jag vill ha en flickvän som har balans mellan jobb och fritid.
-Vad vill du att jag gör? -Har balans mellan jobb och fritid.
Om två personer inte får ut vad de vill av ett förhållande, vad kan de göra?
Då brukar de göra slut.
Stig.
Jag menade inte att de borde göra slut, bara att…
Men hon verkar vilja det.
Han projicerar.
Jag tror att du vill göra slut men inte vågar säga det.
-Vågar? -Ja, du vågar inte!
-Jag vågar. -Jaså? Säg det då!
Säg det du, om du vågar.
Okej då. Jag vill göra slut.
-Bra! -Bra!
Varför gjorde jag så?
Jag älskar citroner.
Stig.
Du skulle bli en hemsk terapeut.
Ja, jag var usel.
Min pappa är här och vill träffa mig.
Är allt okej?
-Jag messar dig när jag kommer fram. -Bra.
Ja, han är här nu.
-Är allt okej? Vad gör du här? -Jag vet inte.
-Överraskning! -Det är inte sant!
-Vad gör du här? -Besöker dig, dumbom!
Vem är hon?
-Stigs syster. -Hans syster?
Har du tagit in fler svenskar?
Vi tänkte att hon skulle muntra upp honom eftersom ni ignorerat honom i månader.
-Jag visste inte att hon fanns. -Du pratar ju inte med honom.
Hörni, det här är Stella.
Stella, det här är Fareeda, och Jodi.
Och det där är Dunkers.
Dunkers?
Hej.
Du är till och med gulligare än på dina foton.
-Är jag? -Ja.
Är han?
Tänk att jag får träffa tjejen som krossade min brors hjärta.
Han ringde mig och grät.
-Allergi. -"Ingen älskar mig."
Jag var nere.
Jag längtar efter att få se stan!
Jag har tid nu. Vem hänger på?
Jag har gymnastik.
Matte.
-Vad säger du, Dunkers? -Jag?
-Dunkers är med. -Ja!
-Slam dunk! -Nu kör vi.
Kom igen.
-Säkerhetsbälten, allihopa. -Visst, pappa. Lägg av.
Hur var skolan idag? Vem lekte du med?
Det är visst en ny lång tjej i stan. Och hon åkte iväg med din pojkvän.
Ursäkta, före detta pojkvän. Perfekt tajming.
-Jodi? -Ja?
Mår du bra?
Dunk och jag gjorde precis slut.
Jodi…
Så… Hur mår Ingvar?
-Fantastiskt. -Blä.
Han hälsar.
-Pratar ni om Ingvar Kruger? -Känner du Ingvar?
Stig sa att han är Sveriges snyggaste och coolaste kille.
-Dejtar ni? -Ja, han är min själsfrände.
Ta till vara varje sekund. För det kan ta slut när ni minst anar det.
Han och Jodi gjorde slut.
Det är inte sant! Ni är som gjorda för varandra.
-Gjorda för varandra? -Stig sa det.
Va? När?
Den kvällen han förlorade Jodi.
Han sa också att det värsta var att han sabbade chansen att vara din vän.
-Han har inte så många hemma. -Du har inte sagt nåt.
Du frågade inte.
Du har rätt.
Jag har inte frågat om dina vänner, familj eller nåt alls om dig.
Jag sabbade nog chansen att ha dig som vän också.
Exakt, din tönt.
-Så klart inte, Dunkers. Jag älskar dig! -Okej.
Vad håller du på med?
Jag bearbetar mina känslor för Jodi.
Vilka känslor för Jodi?
Förlorad kärlek, bro.
Det var jag som förlorade henne.
Jag också, lite.
Lite räknas inte. Antingen förlorar man personen eller inte.
Vem skulle ha trott att vi skulle bli kära i samma person?
-Men du… -Det här är sjukt.
Ni kysstes i ett flyktrum i sex sekunder. Det är inte kärlek.
Varför är mitt hjärta kvar där i så fall?
Jag är inte din terapeut.
Nu när du och Jodi har gjort slut, kan du lägga in ett gott ord för mig?
-Du missade lite. -Sluta.
-För sent. -Nej.
Du körde helt klart på mattetentan. College kanske inte är nåt för dig.
-Jodi! -Mikey.
Det är snart dags. Du kan inte backa ur.
Du har låtit det gå för långt.
Blir du så här nervös när du tittar på affischen, hur blir det på scenen?
-Laddar du upp för premiären? -Ja, precis.
FREDAG, 29 MARS @ 19.00
Titta på Kimmy. Så samlad och självsäker.
Herregud, rollfiguren heter ju Kim! Hoppa av och ge huvudrollen till henne.
Jodi, andas.
Va?
Du håller andan.
-Ja, det gjorde jag. -Ja.
Blir du nervös av att titta på när din inhoppare repar?
Inte riktigt. Nej.
Så klart, inte. För du blir inte nervös.
Varför tror du att jag inte blir nervös?
Titta på dig.
Wow. Så folk har dömt dig efter ditt utseende hela livet,
och nu gör du likadant med mig?
Ja, jag gjorde precis likadant.
-Det gör inget. -Förlåt.
Jag minns vartenda ord av ditt tal på hemvändarfesten
för att jag kände igen mig själv.
På vilket sätt?
Jag ska visa dig.
-Det var här det hände. -Vadå?
-Imponerande! -Tack.
Det var här jag fick mitt öknamn som följde mig genom hela mellanstadiet.
Tommy-fant. Ja.
Var du överviktig?
Ja, mycket.
Hur mycket?
Så mycket att när jag åkte i rutschkanan skrek ungarna:
"Tommy-fant är i rutschkanan. Jordbävning. Ta skydd."
-Påhittigt. -Eller hur? Ja.
Jag började träna och äta bättre
och gick ner i vikt. Men jag var samma person inuti.
För mig är det biografer.
Folk har kastat saker i huvudet på mig för att jag skymde bioduken.
-Jag förstår. -Så jag kan inte koppla av på bio.
Jag väntar bara på att bli pepprad med popcorn.
Om vi går på bio tillsammans sitter jag gärna längst bak med dig.
Du kommer att ha tråkigt, så jag bjuder på popcorn.
Det är omöjligt att ha tråkigt med dig.
Det är lustigt…
Jag har aldrig tänkt att killar har samma viktproblem som tjejer.
Jo, och upplevelsen fastnar i hjärnan. Den formar oss och hur vi tänker.
Tror du att det går att…
Jag vet inte, koppla om hjärnan?
Så att vi inte får de där negativa tankarna?
Jag vet inte. Vi kan försöka.
Får jag lov, Kim?
Va? Vill du repa här?
Den här platsen är ett enda stort dåligt minne för mig.
Du kan kanske hjälpa mig att ändra det.
-Okej. -Jag antar det.
-Ja. -Okej då.
Va?
Jag visste att Conrad gillar dig.
-Okej, Tommy. -Sak samma.
Jag har så många frågor.
Ett: Vill du att det händer igen?
Jag vet inte.
Två: Betyder det att du vill bli ihop med Dunk igen?
Jag vet inte. Det kanske är meningen att jag ska vara med Dunk.
-Varför har jag dåligt samvete? -För att ni precis har gjort slut.
Men du får faktiskt kyssa vem du vill.
-Jag vet. -Men det får Dunk också.
Jag vet. Men jag hoppas att om han gör det
så talar han om det för mig innan jag får höra det från nån annan.
-Då vet du vad du måste göra. -Ja.
-Pang. -Hoppsan!
-Nu kör vi. Klar? Fem, sex… -Det är vår sång.
Det spelar ingen roll vem du är
Var du kommer ifrån
Vad du har gjort
Bara du älskar mig
Vi gör aldrig slut.
-Aldrig. -Vi är perfekta ihop.
-Vad sysslar du med? -Knackar du aldrig?
Du har varit här i en timme. Jag blev orolig.
-Jag mår bra. -Du mår inte bra.
Tittar du på videor av dig och Jodi igen? Ja, jag hör dem genom dörren.
-Jag raderar dem, okej? -Hur många har du raderat?
Inga. Men jag höll på med det när du störtade in och avbröt mig.
Jaha. Stella, kom snabbt!
-Hon vill inte missa det här. -Blanda inte in henne.
Vad är det?
Han skulle precis radera alla videor med honom och Jodi.
Ja.
-På allvar? -Ja.
-Djärvt. -Ja.
Men smart. Radera alla minnen av förhållandet.
-Munk? -Alltid.
Alla vet att när man äter en sån andas man inte in.
Jag vet att ni inte tror mig. Men kolla här.
87 videor markerade. Och…
-De är borta. -Vad gör du med min telefon?
De raderas inte innan du trycker på "Radera permanent".
Ja. Snyggt.
Vi vill försäkra oss om att de här minnena
som betytt så mycket för dig försvinner för gott.
Och aldrig visas eller upplevs igen.
Ja.
Som om de aldrig ens hänt.
När jag trycker på knappen försvinner de. Ett…
-Om nån ska… -Och en halv.
-Två. -Två och en halv.
-Tre! -Okej då! Ni vinner!
Jag mår inte bra!
Jag är vilsen utan henne.
Jag vill ha henne tillbaka. Vill ni höra det?
Nej, men jag vet nån som kanske vill.
Varsågod. Mangorna var färska idag.
Ett fredsoffer?
Tradition.
Så, om vi ska hålla på traditionerna,
ska vi sjunga "Bara du älskar mig" på Fareedas födelsedagsfest?
-Det blir kvällens höjdpunkt. -Coolt.
-Jag fattar det inte. -Prissänkte de dina tröjor med 20 procent?
Vilket är genant nog. Ännu värre var att jag tog dit mina föräldrar.
För att imponera på dem. Och de såg att deras dotter,
som pratat om sin ljusa framtid som designer, var prissänkt.
Jag vill be om ursäkt för att jag avbröt vår middag.
Nej, det var jag som överreagerade.
Ja.
Är vi sams?
Ja, vi är sams.
Jag klarade inte att sjunga på auditionen.
-En gång gör väl inget. -Det händer varje gång.
-Jag har aldrig varit med i en show. -Va?
När jag träffade Jodi sa jag att jag varit med i Cats
för att jag ville imponera på henne.
När jag klinkar på pianot kan jag sjunga rent.
Men när jag ska sjunga framför andra…
Jag fryser till is.
Trodde du att Cats skulle imponera på henne?
Eller på nån?
Om du inte blir rörd när du sjunger Cats har du ingen själ.
Tur att jag gillar katter.
Jag gillar hundar, så det här funkar nog inte.
Jag måste berätta en sak.
Jaså? Jag med, faktiskt.
-Börja du. -Nej, säg du först.
Jaha. Okej.
Jag bara… Jag säger det bara…
Jag kysste nån. Jag ville att du hör det från mig för att jag bryr mig om dig.
Det kommer jag alltid att göra. Jag bara… Dunkleman, vänta, nej, jag…
-Hjälp mig. -Det här är sjukt. Lugna dig.
Håll påsen åt mig. Jag vill slänga allt som påminner mig om henne.
-Foton, minnen. Som den här. -Nej.
The Backstreet Boys. I soporna. Jag måste slänga den! Vad mer?
-Våra framtida hundar. -Nej!
-Borta! -Nej! Penelope och Fifi.
Inga dalmatiner för Dunkers. Katt. De söta djuren. Särskilt giraffen.
-Vänta, varför giraffen? -För att den är lång!
-Det är faktiskt klokt. -Ja, jag vet.
-Lämna ett meddelande. -Kom igen. Kan vi inte prata om det?
Hennes favoritbok. Jag läste den för henne.
Jag vill bara beställa min smoothie för imorgon.
Jag gör aldrig en smoothie igen.
För snart? Ja.
Varför alla dessa foton? Jag ser inte ens bra ut här.
Jag behåller det här.
Det är inte rättvist. Vi har gjort slut.
Kameran hon köpte till min 15-årsdag. Den måste slängas. Ta emot.
Borta.
Du lär ångra om du slänger allt.
Jag ångrar massor redan, så än sen?
Åh nej, vad har hänt?
Ingvar har vänstrat med Ebba Olofsson.
Hur vet du det?
Gunborg Björk såg dem kyssas på Jokkmokk-marknaden.
Jag ringde nyss och gjorde slut.
-Bra! -Aldrig mer ett förhållande. Aldrig!
Ja! Jag skrev en lapp till Jodi i tvåan. "Får jag chans på dig? Ja eller nej?"
Och hon la till "kanske".
Förhållandet var kört från början.
-Vi behöver inte dem. -Nej.
Radera permanent.
-Radera permanent. -Ja!
-Radera permanent! -Bra!
Jag fick precis en idé.
-Du och jag ska bilda en allians. -En allians?
Säg att de vill bli ihop med oss igen.
Då påminner vi varandra om exakt den här stunden,
så att ingen av oss behöver känna den här smärtan igen!
-Låter bra! -Toppen.
Du då?
Jag är inte med i er fåniga allians.
Jag har väntat på henne i hela mitt liv. Den här påsen bevisar det.
Titta på allt det här. Alla foton, minnen…
Kameran hon köpte till mig.
Vet ni vad? Jodi kanske inte är mitt öde.
Min väg i livet kanske är fotografi.
Vem vill bli mitt första motiv? Vi fotar lite.
Att bilda alliansen är första fasen.
Andra fasen är att visa våra ex att vi inte behöver dem.
-Att vi lever livet. -Vi är lyckliga utan ett förhållande.
Tack. Vi håller inte på att dö inombords.
Jag saknar inte Ingvar alls.
Precis. Hur gör man det där? Benet ska vara här.
Okej, coolt. Lite svårare än jag trodde… Vi tar bilden. Nu kör vi.
Du hatar yoga. Du har svaga coremuskler.
LEVER LIVET
De där grejerna är farliga.
Valpar!
Gud, de är så… Nej!
Ballongdjur? Är du fem år?
KRYDDIG PUMPALATTE PÅ GÅNG
Kom igen. Det är inte ens halloween.
NY FRISSA
Varför flätar hon hans hår? Tillbaka till valparna. Jag beskär bilden.
Vad söta de är.
SÅ SPELAR DU SCHACK
Harper, jag behöver…
Schack kräver koncentration, kreativt tänkande och snabbhet.
Allt det vässar mina intervjutalanger.
Schackmatt. Wow, det förväntade jag mig inte.
Dunkleman gjorde slut.
Jag kysste nån och sa det. Nu svarar han mig inte.
Och han verkar leva livet!
Han har till och med valpar!
-Varför hör jag om det här först nu? -Du flyttar ju snart.
Så jag försöker avvänja mig från att be om råd när jag har problem.
-Jag är fortfarande här. Vänj på, bara. -Okej, vad ska jag göra?
När Diego och jag gjort slut och jag kysste…
-Det här handlar inte om dig. -Jag glömmer alltid det.
Om han inte svarar på mess eller samtal
måste du gå hem till honom och tvinga honom att prata ut.
Vad ska jag säga?
Du är en skådis. Vi improviserar.
Det ger oss båda övning. Jag är Dunkleman. Och du är du.
-Klar? -Okej.
Och… kameran rullar.
Okej, Dunkleman, jag vet att du är väldigt upprörd…
Självklart är jag upprörd.
Du kysste nån annan direkt efter att vi gjort slut.
Betyder den sista tiden ingenting för dig? Var vårt förhållande bara ett stort skämt?
-Va? -Jag gör smoothies till dig varje dag!
-Jag vet. Nej. -Du är ett monster!
Jag vet. Jag är värst. Jag är hemskt ledsen.
Lugn… Jag förbereder dig bara för det värsta tänkbara scenariot.
-Okej. Så han säger inget av det där? -Nej.
Okej. Bra.
Eller kanske.
Stella?
Hej.
Är Dunkleman hemma?
Hej, Jodi.
Hej.
Wow, jag har tydligen missat nåt.
Skjortorna? Vi försöker starta en trend. Tack för stödet.
Jag behöver inte den här längre.
Det var en present.
Det känns inte bra att behålla den.
Ha en bra dag.
Hej.
Så, häromkvällen…
-Jag hade jättetrevligt. -Ja.
Men du har inte pratat med mig sen dess.
Ja, jag…
Min pojkvän och jag hade gjort slut precis innan,
så jag förväntade mig inte att det skulle hända så snart.
Vi behöver inte rusa in i nåt, okej?
Jag vill bara lära känna dig bättre.
Okej.
Ska du gå till eldceremonin på lördag kväll?
Jag hörde om det. Vad är det egentligen?
Innan teknikveckan börjar samlas ensemblen i Crescent Park.
Alla tar med sig nåt litet att kasta i elden.
Nåt som rensar tankarna och all negativ energi inför premiären.
Det låter…
Töntigt. Jag vet, det är töntigt. Men det blir kul.
Jag ska gå på en födelsedagsfest på lördag.
Du kan kanske komma till brasan först och gå till festen efteråt?
-Jag är nog inte så kul sällskap just nu. -Du har huvudrollen. Du borde gå.
Det blir kul.
Okej då.
-Då ses vi på lördag. -Ja, det gör vi.
-Jag har… -Ja, jag har kemi.
Konst.
Min pappa bor i Arizona och har aldrig sett mig på scen.
Varje år säger han att han ska komma. Och jag tror honom.
Men han kommer inte, skickar bara ett vykort.
I år slutar jag tro honom.
Jättefint.
Tack.
Okej, när jag var liten…
Jag hade stora problem med min vikt
och bar bara överdrivet stora t-tröjor för att inte bli retad.
Och det här hjälpte knappast.
De var coola då, men inte på mig. Men det är okej.
Jag vet inte om nån trivs till 100 procent i sin kropp.
Men jag hoppas göra det en dag.
Jag sa ju att det är töntigt.
Det var faktiskt coolt.
Tack.
Ja.
Okej, min tur.
Min pojkvän och jag har gjort slut.
Han var min första pojkvän.
Och det sägs ju att den första är svårast att komma över.
Hur som helst, han…
Han gav mig de här.
Det är nog det finaste nån nånsin har gjort för mig.
Men så länge de finns kvar
kan jag inte gå vidare.
Och jag vill gå vidare.
Jag behöver gå vidare.
Så det här är det första steget.
Okej.
-Nej, jag vill inte. -Det är farligt.
-Det är för sent. -Jag fixar det!
Jodi säger att hon kommer snart. Hon är med ensemblen.
Så klart.
Så…
-Har du berättar för dina föräldrar? -Inte än.
Alla Fareedas tröjor är sålda!
Är det sant?
-Fantastiskt, älskling! -Du kan vara stolt över dig själv.
Det är jag. Är ni?
-Självklart. -Ja.
Men du fyller 17 idag. Det är dags att tänka på framtiden.
Och vi tycker att du har talang, det är inte det.
Men det är nästan omöjligt att bli framgångsrik inom mode.
-Läkarutbildning är mycket säkrare. -Exakt. Ja.
Med all respekt, en sak som jag beundrar hos er dotter
är att hon går sin egen väg.
Det ska bli spännande att se vart den leder.
-Vill ni ha något annat? -Nej.
-Sätt honom på en separat nota. -Raring.
Jag skämtar bara.
Jag skämtar inte. Jag håller ögonen på honom.
Så, jag var visst inte redo att gå vidare.
Ja.
Det verkar så.
Jag är ledsen.
För vadå?
Jag gav dig falska löften med den där kyssen.
Nej, det gjorde du inte.
Det gör ont att säga det, men försök inte glömma ditt ex.
För om du gör det,
blir de här tjusiga skorna med ankelrem det enda minnet av ert förhållande.
-Du kan dina skor. -Jag har tre systrar.
Vänner?
Vänner.
Kimmy!
Hallå!
-Det där var coolt. -Va?
-Du räddade Jodis skor. -Märkesskor. Annat vore en synd.
-Du förvandlas. -Ta tillbaka det där.
Som en liten larv till en vacker puppa.
Det är tillståndet mellan larv och fjäril.
-Jag vet. -Du har ett gott hjärta.
-Du vet ingenting. -Visst, Kimmy.
Du vet bäst.
Ingenting.
Ha den äran på födelsedan!
Hurra! Önska dig nåt.
-Ja! -Hurra!
Välkomna nästa par på scenen, Fareeda och Stig!
-Vad har du gjort? -Anmält oss.
-Nej. -Jo.
-Kom igen! Kom nu! -Jag vill inte!
Varför gör du det här?
Enda sättet att övervinna din skräck att sjunga inför folk är att göra det.
Han är lite blyg. Ge honom en applåd.
Aldrig i livet.
Bara nåt som påminner dig om Sverige.
Om du ändrar dig
Ser jag dig och mig
I min fantasi
Tänk, det känns som vi
Skulle passa för varann
Och nu är jag här
Och jag både vill och kan Och nu finns du där
Blir din ensamhet Lite mindre om du vet
Vad som kunde bli Tänk, det känns som vi
Kunde göra allt som du
Bara drömmer om
Vi kan börja här och nu
Om du säger kom
Tänk, det känns som vi
Det stämmer, älskling
Tänk, det känns som vi
Sjung, Stig!
Vi kan gå och dansa
-Wow. -Visst?
Eller promenera Bara du är med mig
Spela gamla plattor Eller diskutera
Bara jag får se dig
Tänk, det känns som vi
Stig! Heja, Stig!
Sverige!
-Det där var så kul. -Jättekul.
-Kan jag lägga de här i bilen? -Visst.
Nej, vänta!
Det är mina tröjor.
Ja.
-Köpte du alla? -Du tappade självförtroendet.
Jag trodde att det skulle hjälpa dig.
Det är så…
Det är helkorkat.
Varför är det korkat?
För att inget har ändrats. Jag misslyckades.
Men om du verkligen vill nåt fortsätter du tills du lyckas.
Ge inte upp. Som jag gjorde med dig och Dunkers.
Ni ville inte ha med mig att göra. Nu är vi alla vänner igen.
Hade jag gett upp skulle jag inte vara här nu.
Jag är glad att du är här.
Ja, jag med.
Grattis.
Det där var hemskt.
Åh nej, jag har ätit massor med vitlök. Förlåt, Fareeda.
Jag tar en mintpastill så gör vi ett nytt försök.
-Nej, inte kyssen. Jag bröt mot tjejkoden. -Gjorde du?
Jag får inte kyssa nån som min bästis gillat.
Förlåt, jag kan inte koderna.
Nu kommer hon?
Håll dig cool.
Förlåt. Jag är så ledsen att jag är sen.
Grattis.
-Det gör inget. -Allvarligt?
Jag missade hela middagen. Är du inte arg?
Nej. Det är inte cool att missa sin bästis födelsefest,
men sånt händer. Och jag är en förlåtande person.
Vi borde alla vara mer förlåtande. För som jag sa, sånt händer.
Ja.
Det gör de.
Ja.
-Var är Dunk? Jag vill prata med honom. -Därinne.
-Okej. Grattis. -Tack.
Ha så kul.
Att riskera allt på ett ögonblick
Det spelar ingen roll
Vem du är, var du kommer ifrån
Vad du har gjort
Bara du…
Dunk verkar leva livet medan du fortfarande lider.
Det spelar ingen roll vad du har gjort
Bara du älskar mig
Har Juilliard ett teaterprogram på sommaren?
Ja, och om hon vill söka dit är sommarprogrammet en bonus.
De lär inte prata om Juilliard när de har sett dig i showen.
Vi borde anlita en videofotograf till showen.
Ja! Med tre videokameror.
-Minst tre. -Ja.
-Har ni tappat förståndet? -Det är dags att börja tänka på det.
-Det är det sista jag vill tänka på nu. -Vad är det?
Jag har jobbat så mycket med showen att jag kör i matte.
Dunkleman gjorde slut.
Jag brände skorna han gav mig och jag kommer att sabba showen.
Och ni bjuder in fler och fler som kommer att se mig misslyckas.
Och Harper flyttar 3 000 km härifrån
och aldrig i livet att Juilliard, eller nån alls för den delen,
vill ha nåt att göra med mig, så jag…
Mår du bra?
-Mamma, jag kan inte andas. -Stanna. Stanna, Ritchie.
-Lugn. -Jag kan inte andas.
Lugna dig. Andas in djupt. In…
-Ut. -Jag kan inte.
Du är inte i nån fara.
-Säg: "Det är tillfälligt." -Det är tillfälligt.
-"Det går över snart." -Det går över snart.
Här.
Sådär ja.
Hur visste du vad du skulle säga?
Din mamma har stått bakom scen på tusen skönhetstävlingar.
Jag lärde mig ifall Harper skulle råka ut för det.
Jag är ledsen att jag är så misslyckad. Jag…
Sluta. Du är perfekt som du är.
Ångestattacker är vanliga.
-Särskilt med föräldrar som oss. -Pappa.
Vi har lagt för mycket press på dig med alla inbjudningar och Juilliard…
Vi borde ha förstått det.
Kan ni ge mig några tips om det händer igen?
Ja, det kan vi.
Det är ju ert fel. Så ni får försöka fixa till mig nu.
Oj, för tidigt. Ja, inte kul än.
-Okej, nu är det kul. -Bra.
Oj.
Packar du redan?
Jag tänkte börja lite i förväg.
Så…
Jag har suttit här hela kvällen och stirrat på lådorna.
Och jag kan inte tejpa igen dem.
För ända sen jag var åtta år, oavsett vad jag gjorde,
fanns ni där.
Ni är mitt skyddsnät.
-Och nu har jag inte det längre. -Nej.
Även om vi inte sitter i publiken så finns vi där för dig.
Tänk om jag inte klarar jobbet?
Om jag får sparken?
Tänk om skönhetstävlingar är det enda jag är bra på?
Sen när hör du
den där rösten?
Sen alltid.
-Överraskning. -Va?
Men du sa ju:
"Om du inte kontrollerar den, kontrollerar den dig."
Jag kan inte kontrollera den. Jag ville bara låta som om jag kan.
Du måste inte alltid ha ett svar på allting.
Jo, om jag vill bli tagen på allvar.
Och inte bara bli sedd som en före detta skönhetsdrottning.
Vill du bli tagen på allvar?
Då får du inte vara rädd för att säga: "Jag vet inte", om du inte vet.
Jag ska säga en sak som jag definitivt inte vet.
Hur ska jag överleva utan dig?
Samma här.
Så hur ska jag klara det här?
Packa eller lämna oss?
Både och.
En låda i taget.
-Wow. -Den var bra. Är du redo?
Kan inte du heller sova?
Inte en chans.
Vad är din ursäkt?
Tja… Jag kysste nån.
-Var det Jodi? Säg nej. -Nej, jag lovar.
Vem var det då?
Det var Fareeda.
Va? Fareeda?
Det är toppen, väl?
Förutom att hon säger att det bryter mot tjejkoden.
Är det vad hon känner, så måste du respektera det.
Jag borde ha gått med i er fåniga allians.
Säg inte så. Det är bättre att ha älskat och förlorat än att aldrig ha älskat.
Jag skulle inte byta månaderna med Jodi mot nånting.
Middagen? Turducken? Du förstörde tre fåglar.
Jag ångar ingenting.
Vet du, märkligt nog…
Inget av det skulle ha hänt om du inte hade kommit.
Så jag är tacksam mot dig.
Kul att stå till tjänst.
Det är vad vänner gör.
Det är ju meningen att du ska åka hem efter terminen.
-Ja. -Men om du vill…
Du kan stanna över sommaren.
-Här? Jag? Dunk? -Ja.
Stig och Dunk?
-Jippi? -Herregud, okej.
Det blir den bästa sommaren nånsin!
BYE BYE BIRDIE – PREPREMIÄRFEST!
Vänta, köpte du allihop?
Hon har accepterat det nu. Men när hon såg dem fick hon spel.
-Det fick jag inte alls. -Jo, det fick du.
Sluta.
Du, Fareeda.
Jag vet.
Vadå?
Jag vet.
Jag visste redan häromkvällen.
Och det är lugnt.
Är du säker?
Tro mig, det är det enda i mitt liv som jag är säker på just nu.
-Tack. -Så klart.
Har vi skrivit om tjejkoderna nu?
Okej. Ha så kul, ni två.
-Har du din mintpastill? -Jajamän.
Jag är förvånad att du kom.
Man måste stödja konsten.
Ja.
Jag vet att du inte vill prata med mig och jag förstår dig.
Verkligen.
Jag vill bara säga att jag lägger en biljett till dig i kassan.
Men vem vet. Jag kanske inte heller dyker upp.
-Vad? -Jag vet inte. Jag bara…
Jag har hört att
jag kanske inte är bra nog.
Eller att jag inte är redo för det här än.
De som säger det har fel.
De känner inte dig som jag.
Lita på mig. Det är nonsens. Du blir suverän.
Dunkers.
Jag behöver hjälp.
Tack för pratstunden.
Va? Vad är det?
Det är Ingvar. Han facetajmade. Han vill ha mig tillbaka.
Låt mig prata med honom.
Lyssna på mig, Ingvar!
Jäklar, vad snygg han är.
Hans ansikte är så symmetriskt.
-Fortsätt. -Okej.
Lyssna, Ingvar. Du krossade Stellas hjärta.
Tro inte att du kan få henne att gå tillbaka till dig.
Messa mig namnen på dina hårprodukter
och radera hennes nummer efteråt. Hej då.
Pang! Det är så man gör. Kom igen.
Vad är det?
Jag vill ha det där.
-Din bror? -Nej, inte min bror. Och inte Ingvar.
En liten del av dig vill väl fortfarande ha det med Jodi?
Nej.
Jo, så klart. Typ varje del av mig.
Men jag vet inte om jag kan lita på henne igen.
Du har satt henne på en piedestal i hela ditt liv.
Så fort hon gör nåt som förstör din bild av henne,
puttar du ner henne.
Hej.
Det där är min dotter. Det där är min unge.
-Mamma, vi måste… -Ja, jag sätter mig. Jag är lugn.
Jag mår bra. Jag är lugn. Samlad.
-Titta. -Vad spännande.
RESERVERAT
Wow, fullsatt.
Jag slår vad om att du gör platt fall.
Du kommer att skämma ut dig framför alla du bryr dig om.
Förlåt.
Förutom Dunkleman, som inte kom.
Han ville väl inte se dig misslyckas.
Ursäkta.
Om några timmar är du bara den långa tjejen igen.
Det går över, det är tillfälligt…
Titta hur du försöker hålla ihop genom att städa.
Hur går det?
Fattar du inte? Du kan inte kontrollera mig.
Jag kontrollerar dig.
Jodi?
Mår du bra? Det börjar snart.
Jag kan inte… Jag kan inte gå ut dit.
Varför inte? Jodi, varför inte?
Jag kan få en ångestattack på scenen, okej?
-Får du dem också? -Vad menar du?
Jag är en 17-åring på planeten Jorden. Det vore konstigt annars.
Men du kan väl ändå hoppa in för mig? För jag kan inte.
-Nej. -Det var ju det du ville. Eller hur?
Ja, men inte så här.
Men jag står bredvid scenen under hela showen.
Om du tappar bort dig, titta på mig så sufflerar jag. Okej?
Jag hjälper dig. Jag låter dig inte misslyckas.
Tack.
Nu, gå och klä på dig.
Gå.
Det var väl inte så svårt?
-Att sätta nån annan framför dig själv? -Jag mådde bokstavligen illa.
Gör vänlighet alltid ont?
Bara när man gör det rätt.
Kom hit, tjejen.
Du, nämner Jodi nånsin mig?
Släpp det, grabben.
Jag släpper det.
Lycka till, Jodi. Du behöver all tur du kan få.
-Du klarar det inte. -Strunta i det.
Andas.
En pojke
En speciell pojke
En pojke att vara med
Att prata med
Och gå med
En pojke
Det är så det ska vara
En pojke
En stadig pojke
En pojke att vara med
För alltid och för evigt
En pojke
Det är så det ska vara
En dag förstår du
Att det är vad livet handlar om
Du behöver någon som
Lever bara för dig
En pojke
Det är så det ska vara
VÄLKOMMEN, CONRAD BIRDIE
Jag, Kim MacAfee…
Så du lyckades glömma replikerna. Vad pinsamt!
Samla dig, Jodi.
Som varande frisk och sund…
Som varande frisk och sund, förklarar jag Conrad Birdie min lojalitet…
Vi har musik att spela
Platser att se, människor att träffa
Allt för dig och mig
Livet är en fest, om du låter det
Och allt väntar på dig
Du lever, så kom och visa det
Vi kan leva livet
Leva det fullt ut
-Vi har musik att spela -Platser att se
Människor att träffa
-Allt för dig och mig -Allt för dig och mig, ja
Vi kan leva livet
Leva livet
Leva livet fullt ut
-Du fixade det! -Vi fixade det.
Hurra! Bravo, Jodi!
Du hade nybörjartur.
-Hej. -Du är fortfarande en bluff.
-Bra gjort. -Tack. Du med.
-Tror du att du kan strunta i mig? -Jag var bra ikväll.
-Hallå, jag pratar med dig. -Och den här drömmen är inte så galen.
-Lyssnar du på mig? Hallå? -Jag kan göra det här.
Jag är tillräckligt bra.
Hej, Jodi.
Du kom.
Ja, självklart.
Jag reserverade en plats åt dig.
Jag satt i ljusbåset för att få bättre vinkel för bilder.
Du var fantastisk.
Tack.
Får jag se bilderna?
Visst.
Wow.
Får jag…
Vilka vackra bilder.
Det är kameran.
Det är nog personen bakom den.
Det är nog personen framför den.
Varför har du inte använt den tidigare?
Du är jätteduktig.
Tack, men jag sa att jag gillar att fotografera bara för att det lät cool.
Det kan vara din grej.
Ja. Kanske.
Jag vet inte.
Jag vill inte stressa mig själv att hitta min grej
bara för att alla andra verkar ha hittat sin.
Jag förstår.
Jag vet inte vad jag vill göra med mitt liv.
Men jag vill ha dig i det.
Jag älskar dig, Jodi.
Du säger inte det till mig, vilket är lugnt. Det är okej.
För du vet, märkligt nog så är det lugnt.
Rösten i skallen sa åt mig att hålla tyst, för jag vill inte tvinga dig till nåt.
Jag vill bara berätta hur jag känner. Det är lugnt om du inte känner likadant.
Jag vill inte pressa dig. Jag vill bara berätta hur jag känner, för…
Jag älskar dig också.
Okej.
Jag kan ha bränt skorna du gav mig till hemvändarfesten.
Va?
-Jodi, du var toppen. -Tack.
-Hej. -Jodi, jag är stolt över dig.
-Tack. -Jag är partisk, men du är en stjärna.
Vad gulligt sagt.
-Hej. Tack. -Jodi.
Hej.
-Raring. Du var helt otrolig, raring. -Tack.
Tänk att du kan sjunga så där.
-Du var fantastisk. -Tack.
-Okej, ha så kul. -Tack för festen.
Ja då.
-Bra jobbat ikväll. -Tack.
-Hej, Jodi. -Hej.
Hej.
Min skola i Sverige har ett program för utbytesstudenter.
Ska jag plugga mitt sista år på andra sidan jorden efter en kyss?
Kom igen.
Tänk, det känns som "ja".
-Du var grym där ute, stora lillasyster. -Tack, lilla storasyster.
Okej, nu vill jag höra allt.
-Hur kontrollerade du det? -Inte alls.
Men det var första gången som jag kunde skruva ner volymen.
Men hur?
Jag var bra ikväll.
Om rösten inuti huvudet vägrar säga det, får jag helt enkelt säga det själv.
Och bara så där, har läraren blivit eleven.
-Det är inte så man säger. -Jo, i det här fallet.
Hej.
-Hej. -Jag glömde nästan din premiärpresent.
Vad gulligt. Vad är det?
FÅR JAG CHANS PÅ DIG? KANSKE
Var hittade du…
Var hittade du den?
Dagen efter att vi gjort slut rensade jag hemma och hittade den.
Jag älskar den. Wow.
Men det är nåt som är fel.
Helt fel.
Nu är det bättre.
FÅR JAG CHANS PÅ DIG? JA.
Undertexter: Janica Lundholm