Преди милиарди години раса безсмъртни
овладели най-могъщата сила във вселената - енергията на волята.
Тези безсмъртни - пазителите на вселената -
изградили свят, откъдето да бдят над всички - планетата Оа.
Те разделили вселената на 3600 сектора.
Пръстен, захранван от енергията на волята,
бе изпратен във всички сектори, за да избере подходящи кандидати.
За да бъде избран някой, за него не би бил присъщ страхът.
Всички избраници от 3600-те сектора
сформирали междугалактически корпус, известен като "Зеления Фенер".
ЗЕЛЕНИЯТ ФЕНЕР
От всички заплахи за Корпуса,
най-опасен бил страхът, известен като Паралакс.
Само легендарният Зелен Фенер Абин Сур бил способен да плени звяра.
Затворил го на изгубената планета Райът.
Изгубеният сектор, планета Райът
Изследовател 6 до базата.
Корабът ни се разби в североизточната част на изгубения сектор.
Моля, незабавно изпратете помощ.
Страхувате се. Това е добре!
1993 година
Всеки път правиш така, помисли си. - Не е вярно, скъпи.
Нищо лошо не съм казала миналия път и нямам нищо против работата ти.
Може ли да ти кажа нещо? - Разбира се.
Страхувам се, скъпи.
Всичко наред ли е?
Знаеш каква е майка ти преди изпитателен полет.
Но теб не те е страх, нали, татко?
Работата ми не го позволява.
Лека нощ, сине.
Ще закъснееш, Хал.
Добро утро, мамо. Ще тръгвам.
Тате! Тате!
Дали ще мине 3G? - Скоро ще разберем.
Не трябва ли да си на училище? - Г-н Ферис е повдигнал жироскопа.
Да, точно така. - Калибрирал съм го за отклонения,
но все още бяга с два градуса. - Ще го преживея. Заповеди?
Имаме зелена светлина. - Провери ли процедурата по запалване?
Направихме го два пъти, Карл. - А калибрирането на жироскопа?
Може би Хал ще иска да наблюдава с дъщеря ти от кабинета ти, Карл.
Ще наблюдават заедно полета. - Да намерим Керъл, младежо.
Хал.
Пази го.
Здравей. - Здрасти, Хектор.
Взел съм тази книга - възможно е да има живот и на други планети.
Супер. - Почти сигурно е...
Хал! - Здравей, Керъл.
Още ли искаш да си сменим количките? - Разбира се.
Ето го и бъдещия ни изпитателен пилот. Якето ти отива, синко.
Здравей, тате. - Все казвам на Хектор,
че в книгите няма нищо лошо, но от време на време да излиза навън.
Здравей, Боб. - Ето го и нашия човек!
Нищо други не може да закара кръвта ти да ври, както изпитателен полет.
Може ли да гледаме от площадката? - Да. И стойте с инженерите.
Върви да гледаш с тях, сине. - И тук съм си добре.
Кула Ферис, тук "Острие-1". Готов съм за излитане.
"Острие-1", имате разрешение за излитане.
Над 3 км се свържете с кулата. Може да излитате. Успех.
Само така, татко!
В наши дни… Сектор 2814
Синестро, пътувам с максимална скорост.
Предай на Фентара… - Мъртъв е.
А обитателите на планетата? - Евакуацията им вече е безпредметна.
Всяка форма на живот е унищожена и енергията й е погълната.
Имаше следи от жълта енергия. - А пазителите?
Пазителите си мълчат. Ще се срещна с тях.
Абин Сур…
Тежко съм ранен. Насочвам се към най-близката населена планета,
за да бъде избран нов кандидат. Предай на пазителите, че бе Паралакс.
Съжалявам, но трябва да вървя. Чувствай се като у дома си.
Има вода в чешмата.
Задник!
Ферис-3 е последна дума на техниката в изтребителите с изкуствен интелект.
Притежава всички летателни и бойни способности на един пилот,
но не и възможност за човешка грешка.
Не се опитва да ви впечатли, само за да подпишете договора.
Персоналът ви, кабинетът ми… всички участваме от самото начало.
Оценявам го, сенаторе. - Но днес ще има реално действие.
Две "Остриета" срещу двамата най-добри пилоти на Карл.
Здравей, Керъл. Да полетим. Какво ще кажеш?
Мисля, че закъсня. - Защото се успах.
Правех го, докато не станах на 11 г. Цяла седмица се изправях срещу тях
и те ме побеждаваха всеки път. Няма нещо, на което си способен
и те да не са по-добри, по-бързи и да не разочароват жените навсякъде.
И двамата знаем, че не е вярно. - Ето защо не те искам за партньор.
Баща ми те избра. Аз исках Дженсън. - Аз също, само че е зает.
Освен това не е достатъчно талантлив. - Поне щеше да дойде навреме.
Хал, изпитанието днес е важно! - Ще се постарая да изглеждаш добре.
Само да си сваля панталоните и да бутаме самолетите.
"Хайбол", проверка на оръжията. - Разбрано.
Добро утро, г-н Ферис. - Добро утро на всички.
Господа?
Всичко подготвено ли е? - Да, г-н Ферис. Започваме теста.
"Сапфайър", оръжия в готовност.
Тук "Сапфайър", оръжията готови. Ами ти, "Хайбол"?
Ами… Да.
По дяволите, Том, с какво ги храниш тези чудеса?
С F-35, какво друго.
Събуди се, "Сапфайър". Имаш възможност да стреляш, давай!
Спокойно, "Хайбол", нека се изравним.
Няма как да ги свалим поотделно. Изравни се с мен и да открием начин.
Идвам към теб, "Хайбол".
Сега не мърдай оттам и се постарай да изглеждаш много добре.
"Хайбол", да не използва току-що партньора си за примамка?
"Остриетата" могат да летят навсякъде, където и ти, "Хайбол".
Да отидем тогава някъде, където не мога да летя.
Какви ги върши? - Мъртъв свредел.
"Хайбол", правилата на битката забраняват изкачване над 15 км.
Дотолкова работят. Нали, Том? - Ти също.
Загуба на компресия...
О, да!
Тоест, по дяволите! Хал? - Приема си сериозно работата.
Елероните, Хал. Редувай леви и десни. - Прието.
Хал?
Пази го.
Достигна височина 7,62 км.
Добре ли си, "Хайбол"? - Да, правя победната си обиколка.
Достигна височина 6,70 км. - "Хайбол", размърдай се.
Само така, тате!
Чуваш ли ме, Хал?
Достигна минималната височина за катапултиране.
Вече си под 3 км. Ще паднеш под границата! Катапултирай!
Но теб не те е страх, нали, татко? - Работата ми не го позволява.
Тате!
Тъп кучи син… - Успокой се, Боб. Без значение е.
Напротив. Разби чисто нов F-35. Наруши правилата на въздушния бой.
Жертва партньора си и провали договор, от който зависи цялата компания.
Съжалявам, мислех, че целта е да спечелим…
Целта бе да видим на какво са способни в реална битка,
в каквато никой пилот не би разбил собствения си самолет.
Е, направих го. Сега виждате къде трябва да подсилите роботите си.
Не бе нужно да даваш акъл пред командира на ВВС.
След като ще трябва да освободя повечето служители - уволнен си.
Твърде късно е, Карл. Напускам. Благодаря за възможността, сър.
Не ми се измъквай. Ще останеш, докато не свърши разследването!
Пази си гърба. - Няма как да стане, Боб.
Обясни ми какво стана там горе. - Управлението блокира.
Не ми ги пробутвай тия, имаше време да го оправиш.
Задуши ли се? Не си първият пилот… - Управлението блокира.
И за какво е тая дандания? Що за налеп костюм?
Баща ти иска да поемеш компанията. - Не обсъждаме кариерата ми сега!
Ти си пилот, Керъл! И то добър. Тъпо е да търкаш бюрото.
Обичам бизнеса и съм добра в това! Това не значи, че няма пак да летя.
Това е детинско мислене, а ние вече не сме деца!
Поне…
Не искам да видя някой близък за мен да пострада.
Най-малко теб.
Избирай внимателно.
Дръзките маневри на тестов пилот едва не доведоха до трагедия.
Свидетели твърдят, че Хал Джордан е катапултирал
в последния възможен момент, а самолетът му се разбил в пустинята.
Син на Мартин Джордан, който също загина при тестов полет през 1993 г.
Съобщават, че е невредим, но изчакваме отговора на "Ферис Еър".
Здравейте.
Как мина на работа? - Невероятно. Благодаря, че попита.
Тук съм, за да опитам да те разбера.
Като баща ни ли си играеш със смъртта? Говорих с Керъл.
Форсирал си опасно самолета… - Това ми е работата! Бе инцидент!
Като онзи с мотора, заради който прекара месец в болницата?
Липсва ми времето с близките. Добре си поприказвахме, Джак.
Къде е Джейсън? В стаята си. - Защо?
Чичо Хал е.
Това е най-лошото парти за 11-и рожден ден, на което съм бил.
Няма никакви танцьорки…
Добре съм. - Вероятно съм се изплашил за теб.
Случва се. - Не и с теб.
Казах ти да не се тревожиш. И знаеш ли защо?
Може да съм неудачник във всеки друг аспект от живота си,
но единственото, което зная как се прави, е летенето.
Знаеш ли, познавах едно хлапе. Беше голямо дяволче.
Един ден беше на върха, постигайки невероятен рекорд в игра.
Това бях аз. - Наистина ли?
Знаех си, че ми изглеждаш познат.
Тогава ти вървеше, помниш ли?
Още ми се иска да бия рекорда. - Обзалагам се.
Вземи я. Затвори очи.
Хайде.
Помниш ли точно как се чувства през онзи ден?
Така се чувствам аз, докато летя. Сякаш самолетът е част от мен.
Без значение колко лошо ще стане,
има и нещо добро там, отвъд хоризонта.
Наистина мога да го усетя.
Да, аз също.
Донесох ти нещо, рожденико. Лично аз го опаковах.
Супер! Това е Х-1, нали? - Това е "Старфайър".
Баща ми го подари. Да го окачим.
Какво се случи днес, когато самолетът ти се разби?
Не съм много сигурен.
Беше ли те страх?
Работата ми не го позволява.
Изпускаш страхотното парти за рождения си ден.
Върви! Хайде!
Радвам се, че си невредим.
Аз също.
Не губи съзнание. Недей. Ще доведа помощ.
Всичко ще бъде наред. Ще се оправиш.
Как се казваш? - Хал. Хал Джордан.
Хал Джордан, аз съм Абин Сур, защитник на сектор 2814…
Трябва да те заведем в болница. Където да ти прелеят розова кръв…
Пръстенът те избра. Вземи го!
Постави пръстена във фенера. Сложи си пръстена и изречи клетвата.
Огромна чест… Отговорност… - Дишай! Не спирай да дишаш!
Трябва само да дишаш.
Не, не…
Не, не си отивай!
Не го прави…
Недей!
Би ли повторил?
И това е космически кораб? - Да.
Истински ли е? - Да.
Добре, да видим какъв енергиен източник използва…
Не може да останем тук. Да се махаме, Том.
Пилот. Носеше униформа. Мисля, че беше войник.
Даде ми това. - Предложил ти е?
Да се махаме!
Ще разберат, че е имало някого там. Извънземните не се погребват сами.
Не можех да го оставя така. - Ами ако това чудо е радиоактивно?
Все пак ти си геният… Господи!
Овладях я!
Той каза, че пръстенът ме е избрал.
Било голяма чест и също така отговорност.
Отговорен? Ти?
Може би на тяхната планета "отговорност" е думата за задник.
Да се надяваме.
Велика светлина угасна във вселената. Абин Сур е мъртъв.
Четирима от събратята ми са убити.
Обитателите на два свята бяха заличени от непознат враг,
който владее жълтата енергия на страха.
Знаем, че произхожда някъде от изгубения сектор.
Става все по-силен след всяка следваща среща.
Според последната ни връзка с Абин Сур, той знаеше какво е.
Единствените му думи бяха: "Паралакс е."
Наясно сме със заплахата и оценяваме ситуацията.
Докато оценявате, невинни животи биват жертвани!
Позволете ми да поведа битката срещу този нов враг.
Много неща не са ти ясни, Синестро. - Ако опасността е далеч по-голяма...
Какво искате да кажете? Вярвате, че може да ни надвие ли?
Ако вярата ви в нас е разклатена, позволете ми да я възстановя.
Разрешете ми да събера екип от най-силните си Фенери
и ще ви докажа, че най-добрите ни дни не са отминали.
Керъл Ферис поема компанията
Д-р Хамънд? Д-р Хектор Хамънд?
Ще трябва да дойдете с нас.
Баща ми ли е скроил този номер?
Излезте от колата, моля.
Д-р Хамънд, аз съм Аманда Уолър.
Простете, но правителството обича да следва протокола си.
Моля, последвайте ме.
Каквото си мисля ли е? - Извънземна форма на живот.
Първата, с която се сблъскваме, като изключим разните конспирации.
Искаме да извършите първоначална оценка на физиологията му.
Боже мой!
Защо точно аз? - Като специалист по ксенобиология,
сте подходящият за задачата. Освен това, друго не мога да ви кажа.
Здравей.
Очите, носът, ушите, устата… Сходни са с на хуманоид.
В предната лявата част на гръдния кош има отворена рана с размер 10 см,
съдържащи оцветен съсирек.
Добре, постави си пръстена и изречи клетвата.
Клетвата… Всеки я знае.
Пееше се пред лагерния огън.
Аз, Хал Джордан,
тържествено се заклевам да следвам Фенер,
който взех от умиращ розов извънземен, в блато.
Епидермисът е пурпурен, прозрачен е и извънредно тънък,
позволявайки да бъдат видени мускулите и самите техни фибри.
До безкрая и отвъд.
Чрез силата ми, дадена от Грейскъл… Какво, по дяволите!
Като ме запращаш насред нищото на стотици километри оттук, поне…
В светъл ден, в мрачна нощ,
никое зло не ще убегне моя взор.
И нека тези, които го почитат…
… се страхуват от моята мощ - светлината на Зеления Фенер!
Керъл?
Всичко наред ли е? - Да.
Може ли да вляза? - Не. Защото…
Искаш ли да пием нещо? - А ще може ли да поговорим?
Да, ще поговорим и ще пием.
Предварителният ми анализ. - Благодаря ви.
Не е нужно да ви напомням, че самият факт, че е хуманоид, е невероятно.
Показва сходна с нашата еволюция.
Възможно е да имаме общ прародител. Приложенията на това са огромни.
Откъде се е появил? Може да промени мисленето на целия свят.
Само помислете как ще реагира обществото…
Знам, че няма да го оповестим. - И аз търся истината като вас,
но инвеститорите в подобно съоръжение си имат съвсем други прерогативи.
Искате да го пазя в тайна. - Работим в системата, докторе.
Правим възможно най-доброто. - Разбирам ви.
Наистина съжалявам… - Да не би току-що да ми се извини?
Да не са те сменили с извънземен двойник?
Не, нищо ми няма.
Добре съм си. Супер съм.
Смяташ ли, че съм безотговорен?
Няма нужда да ми отговаряш.
Хал…
Изглеждаш невероятно.
Не сме били на това място заедно от… онази нощ.
Когато забрави рождения ми ден. - Така ли?
Това бе също нощта, когато… "летяхме" заедно.
Оттогава "летиш" с всеки, който се качи в самолета.
О, да… - О, не.
Танцувай с мен. - Няма.
Не.
Не. Хал, не…
Не.
Наистина съжалявам за случилото се. - Още не е провалена сделката.
Казах ти, че ме бива в това. - Нямам предвид договора.
Щях да прецакам всичко.
Дори да не бях постъпил във ВВС, щях да открия някакъв начин…
да прецакам работата. - Това ли те охарактеризира?
Страхуваш се да не се сближим прекалено много ли?
Знаеш ли какво правих целия следобед? - Какво?
Притеснявах се за теб.
Хал, проверих всички данни. На самолета му нямаше нищо.
Какво се случи там? - Благодаря за танца.
Казах ти да си пазиш гърба, Джордан! Заради теб си изгубихме работата!
Жалка картинка. Цял живот живее на лаврите на репутацията на баща си.
Тъкмо загрях на бой.
Приключи ли със самовъзхищението си? - Да…
Транслаторът на пръстена ти работи нормално.
Маската ти ще се появява, за да предпазва самоличността ти.
Няма да ти е нужна на Оа. - Говореща риба!
Расата ми е Зидариан. Нашата ДНК наподобява на вашия амебен вид.
Аз съм Тома-Ре, защитник на сектор 2813, дом на…
80012 галактики, 2,34 милиона раси.
Откъде знам това? - Процесът по встъпване
задейства висшите функции на пръстена, включително длъжностните познания.
В действителност бяхме любопитни, не е прилаган на вид млад като вас.
И тъй като си първият избран, изпратен съм да те приветствам.
И къде се намираме?
Добре дошъл на Оа!
Тази планета е наш дом от незапомнени хилядолетия.
Беше създадена за нас от пазителите.
Пазители? - Стоят в цитаделата си.
Безсмъртни, една от най-древните раси.
Създали са всичко видимо наоколо и всичко, което представляваме.
От незапомнени времена Корпусът ни
е пазител на мира, реда и справедливостта във вселената.
Да бъдеш сред редиците ни е огромна чест, а също - отговорност.
Да, тази част вече съм я чувал. - Сега трябва да летим.
Да летим? - Разбира се.
Добре, мога да се справя.
Присъедини се.
Ще се справя.
Успях!
Какво е това? - Енергия от централната батерия.
А силата й произтича от волята на всяко едно съзнателно същество.
Тя зарежда "фенера" ти, а той на свой ред - пръстена ти.
Дори костюмът ти е изграден изцяло от енергия.
А защо всичко е в зелено? - Това е цветът на волята.
Пазителите са я овладели, защото е най-могъщият източник на енергия.
Толкова много са…
Звездите, които виждаш през ясна нощ на небето си…
Секторът ти е хиляди пъти по-голям.
3600 са Фенерите, колкото секторите, които са също така обширни.
Фенери, свиках ви на безпрецедентно събрание,
защото сме изправени срещу опасност от подобна величина.
Четирима наши събратя бяха убити от враг на име Паралакс.
Враг, който все още не разбираме напълно.
Известно ни е, че е достатъчно могъщ, за да заличи цели цивилизации.
Достатъчно силен, за да надвие дори Абин Сур,
най-добрият сред нас, чиято светлина е незаменима.
Пазителите ми наредиха да поведа отряд от най-силните ни Фенери,
за да нападнем Паралакс. Ние ще издирим този враг.
И ще го унищожим.
Сами сме уязвими, но заедно сме несломими.
Никога не сме били надвивани.
Ще го позволим ли сега? - Не!
За този момент сме били създадени,
но не е нужно да припомням задълженията ви,
нито пък да ви казвам кои сме…
Ние сме Корпусът!
Твоята воля превръща мисълта ти в реалност.
За да овладееш пръстена, трябва да се научиш да се съсредоточаваш
и да материализираш, каквото виждаш в ума си.
Единствените ограничения са тези, които би поставило въображението ти.
Направи го отново. - Опитай ти.
Съсредоточи се.
Пръстенът ще те предупреди, ако дебне заплаха.
А тази заплаха в момента е Килуог. Той ще те обучава в схватки.
Никога не си сваляй гарда, слабако! Участваш в ръкопашен бой за начинаещи,
или както аз обичам да му викам - най-ужасния ден в нищожния ти живот.
Човекът не е виждал такъв досега.
Ухаеш странно. - Моля?
Слушал съм за хората. Мислят се за центъра на вселената.
Искаш ли да бъдеш Фенер, трябва да се отдадеш на Корпуса.
Да те видим на какво си способен, слабако.
Материализираното ще бъде здраво, колкото несломима е волята ти,
а волята ти е просто жалка!
Ще те обуча. Ще те мачкам, докато силата на волята ти
не стане достойна за Корпуса.
Да се учим.
Усещаш ли това? Гравитационното притегляне на слънцето ви.
Прави пътуването в космоса много опасно.
Колкото по-голям си, толкова по-бързо ще изгориш.
Гравитацията е грозна история.
Нека ти помогна.
Запомни, врагът ти няма да играе по правилата.
Съветът си го биваше. Благодаря ти, сладур.
Значи това е човекът…
Когато чух, че пръстенът на Абин Сур те е избрал,
реших, че е станала грешка. Не виждам нищо, доказващо противното.
Аз поемам оттук, Килуог.
Силни сме, колкото най-слабият, а аз не ще толерирам слабите.
Разбираш ли? Страхуваш ли се, човеко?
Страх ли те е? - Не…
Не прави така.
Ще започваме ли? - Разбира се.
Меч… Колко човешко.
Долових страха в теб.
Аз съм Зелен Фенер. Не се боя от нищо.
Страхът е враг на волята. Чрез волята предприемаш действие.
Страхът е този, който те възпира и те прави слаб.
Страхът подкопава издръжливостта на материализираните от теб неща.
Игнорирай страха. Уплашен ли си, не можеш да действаш.
Стане ли това, не можеш да мислиш - мъртъв си.
Изпълнен си със страх, Хал Джордан.
Абин Сур бе велик воин, мой ментор и приятел…
Опетняваш паметта му, носейки този пръстен.
Прав е. Аз съм просто човек. Не съм тук, за да спасявам вселената.
Допреди дни мислехме, че сме сами. - Пръстенът те е избрал.
Видял е нещо в теб. - Не думай.
Нещо, което ти самият все още не виждаш.
Пръстенът никога не греши. - Но този път сгреши.
Научна лаборатория
Много от тези малки създания били наричани бактерии,
но те въобще не са били бактерии, а са били друг вид примитивни клетки.
Тези архайски творения все още са слабо разбирани.
Но може да се окажат различни от бактериите.
Толкова различни от бактериите, колкото бактериите са различни от нас.
Някои ги наричат екстремофили, защото живеят
в най-екстремните условия на Земята. Такива като…
… врящите води на гейзерите. - Каква скука. Неудачник.
Майкъл! Какво каза?
Нищо не съм казал.
Не ме ли нарече току-що "неудачник"? И "откачалник"?!
По дяволите! Какво стана?
Това е лудост.
Класът е свободен.
В моя офис в 15 ч. Бъди там. Татко.
Как я караш? Междувременно…
Май сме имали тежка нощ снощи? Пита ли я за името?
Трябва да се наспиш, сине. Седни.
Какво мога да направя за теб, татко? - Всъщност, вече си го направил.
За мен и страната ти. - За какво говориш?
Говоря за това да впечатлиш много и важни хора.
Откъде го взе? - В подкомисията съм.
Надзиравам подчинените агенции. - Ти си бил.
Ето защо ме избраха.
Ще можем да ти осигурим висок пост и да помагаш в цялата операция.
Има учени. Цял живот за това работят. Има и по-квалифицирани.
И с по-малко връзки. Не бъди наивен, сине.
Такъв е животът.
Трябва да се възползваш от шанса, когато ти се предоставя.
Никога няма да разбере. Пропилява си живота.
Какъв позорен син.
Бил! Как си? Аз съм си страхотно.
Не, тъкмо привършвах една среща. Имам много време.
Сектор 2312 Границата на Галактика "Млечен път"
С очите си видях как това същество използваше страха
в най-добрите ни воини и се хранеше от него.
Има още. Проследихме траекторията му. Паралакс се е насочил към Оа.
Никога враг не ни е нападал тук. Трябва да ми кажете какво знаете!
Волята винаги е била оръжието ни срещу тъмните сили във вселената.
Но тъй като тази сила вече изглежда недостатъчна,
голям дебат възникна между нас. Да използваме ли друг източник,
който отдавна се бяхме заклели да не използваме - страха?
Но енергията на страха е непредвидима. Възможността за поквара е огромна.
И така решихме да не я използваме, всички, с изключение на един.
Този пазител влезе сам в забранената зала.
Искаше да докаже, че светлината на страха може да бъде овладяна.
Намеренията му бяха чисти, но надеждите му бяха наивни.
Погълнат от жълтата енергия на страха,
пазителят се превърна в самото Зло, което искахме да унищожим.
Превърна се в Паралакс.
За негово добро и на вселената,
Абин Сур бе изпратен да затвори Паралакс в изгубения сектор.
Но Паралакс избяга. - Хранейки се от страха на другите,
растеше и ставаше все по-могъщ. - И сега се е насочил насам,
за да ви отмъсти и унищожи Корпуса.
Тогава нямаме избор.
Трябва да се подготвим да овладеем енергията на врага ни.
За да защитим секторите си, трябва да можем да защитаваме себе си.
Трябва да изковем Жълт Пръстен.
Добър вечер, сенаторе.
Здравей. - Здрасти!
Тежка нощ, нали?
Хектор? Как е? Какво става?
Все същото. - Да, и аз съм така.
Хал Джордан! Най-лошият пилот, който съм виждал.
Или пък най-добрият? Не съм сигурен. - И по двата начина са ме наричали.
Бях изненадан, че получих покана. - От семейството си, Хал.
Винаги съм казвал, че на този свят има мислители, има и дейни хора.
Ти си по действието. - Но мислителите го правят възможно.
Нямаше да летя със самолет, ако някой не го беше измислил.
Извинете, тук съм, за да пия.
А аз трябва да се връщам на работа. - Да, господине.
Беше ми приятно. - И на мен.
Красота!
Да, баща ми се обучаваше на тях.
Говорех за роклята ти.
Хубаво сако. Доскоро дори нямаше. - Наскоро си освежих гардероба.
Поздравления за договора! Как успя да го подпишеш?
Изтъкнах, че спечели, защото наруши правилата на битката.
И Том установи как да увеличи летателната височина на роботите.
Мисля, че дори без да искаш, ти ни направи услуга.
Виж…
Думата "герой" ме кара да се чувствам некомфортно.
Благодаря на всички, че дойдохте. Страхотна вечер!
Искам да благодаря на един много специален човек,
който ни помогна успеем с договора. Дъщеря ми - Керъл Ферис.
Поздравления, Керъл! Когато някой те погледне, госпожице,
или Хал Джордан ето там, ни вдъхвате надежда.
Тост за нашето бъдеще!
То е в добри ръце.
Хектор? О, Боже! Здравей!
Поздравления! - Благодаря.
Наздраве за теб с Хал и бъдещето!
Съжалявам. Знам, че не беше лесно да растеш покрай баща си,
но ти се справяш чудесно, затова… - Така е, справям се чудесно.
Прав е, макар че не съм по действието. Но изследвах тяло на извънземно.
Това беше направо върхът! Не мога да разказвам на никого, но…
Една от научнофантастичните си истории ли разказваш?
Какъв му е проблемът? Все не може да мълчи.
Имаш доста развито въображение.
Сенаторе, извинявам се, но наистина трябва да тръгваме.
Лека нощ, Керъл. - Лека нощ.
Сенаторе? - Здравейте!
Сенаторе, моля ви да побързате.
Довиждане, сенаторе!
Доведете аварийната група. Хеликоптерът ни пада.
Боже мой!
Пази се!
Какво става? Какво е това?
Какво е това?
Боже!
Мистериозен мъж е успял да овладее изпуснат от контрол хеликоптер
и така предотвратил пълна трагедия. Истински герой, спасил положението!
Невероятно, но отклонил хеликоптера, за да не нарани невинни хора
и спасил живота на Керъл Ферис. Истинският въпрос тази вечер е:
Кой е този удивителен герой и къде е сега?
Започвай да пееш!
Състезателна писта ли? - Да.
Това ли е най-доброто, което измисли за първата ти поява?
Съжалявам. Разочаровах ли те? Материализирах писта от чиста енергия,
спасявайки стотици хора и съжалявам за разочарованието ти.
Искам да ми покажеш това нещо. - Идеята не е добра.
Искам да видя екипа, летенето… - По пижама съм. Какво искаш да сторя?
Само за спешни случаи е. - Длъжник си ми!
Хал, искам да го видя.
Добре! Внимавай да не ти хвръкнат очилата.
Добре.
Въпрос. Готов ли си да онемееш? - Да.
Пръстен. Пръст.
Да започваме!
Счупи ли го вече? - Не съм го счупил.
Просто няма енергия. Трябва да го презаредя.
А сега гледай внимателно.
О, зелен!
Страхотно! - Нали?
Не е зле, нали? - Ти си супергерой!
Супергероите не свалят ли винаги мацките?
Добър вечер, мадам! Не успях да се сбогувам.
Добре ли сте? - Да.
Не успях да ви благодаря. - Просто си върша работата.
Не са нужни благодарности. - Напротив. Вие спасихте живота ми.
Спасихте животите на всички. Това беше много…
Хал? - Госпожице?
Хал? О, Господи!
Хал! - Как разбра, че съм аз?
Познавам те добре, виждала съм те гол! Да не мислиш, че няма да те позная,
понеже виждам само бузите ти? Защо кожата ти е зелена? Защо светиш?
И каква е тая маска?! - Част от костюма е. Готина е, нали?
И всичко идва от магическия пръстен? - Няма такова нещо като "магия".
Междугалактическите пазители на мира, хиляди са, но… няма магия.
Не си измислям.
Когато бяхме деца, кой да е знаел. - Аз знаех всъщност.
Наричах го "ранна подготовка".
Казах си, че един ден ще стана зелен звезден таласъм. Ето че станах.
Как направи на партито онази голяма зелена писта?
Мога да създам всичко, което намисля. Само трябва да се съсредоточа.
Всичко ли? - Всичко.
Честит рожден ден! По-добре късно, отколкото никога.
И как става?
Звънват ти на мобилния за тревога в центъра на Млечния път?
Не мисля, че става така. Формално казано, един вид…
… ще напусна. - Какво имаш предвид? Как така?
Като да напуснеш, където и да е. - Наистина не разбирам.
Как така се отказваш от нещо просто така? Възможно ли е?
И двамата знаем, че съм много добър в напусканията.
Ако поне веднъж не зарежеш нещо, за което те е грижа,
кое е най-лошото, което може да се случи?
Благодаря ти. Беше наистина… - Знам, направил съм много грешки.
Хал, не съм ти сърдита. Мъчно ми е за теб.
Толкова често си получавал толкова много.
Просто…
Лека нощ.
Научна лаборатория
Д-р Хамънд? Има нещо, което искам да ви покажа.
Нещо, което съм сигурна, че ще искате да видите.
Довиждане! - Обичам те!
Достъп чрез физически контакт до мнемоничните данни.
Мога да видя спомените ти.
Татко…
Сине, това е моя грешка, но ще я поправя.
Ще те излекуваме на всяка цена. - Не знам за какво говориш.
Открихме следи в Хектор от втората извънземна форма на живот,
скрита в тялото на първата. Бил си облъчен.
Никога през живота си не съм се чувствал по-добре.
Знаем всичко, синко.
Казах, че никога не съм бил по-добре през живота си!
Да бъдеш избран да се присъединиш към редиците им
е най-висока почест и отговорност. Пръстенът никога не греши.
Всичко ще е наред. Ще ти направят само някои изследвания.
Упой го повече да не мърда.
Те знаят кое е най-доброто за теб.
Бягайте!
Хектор… - Не се тревожи.
Най-доброто, което е за теб.
Пръстенът избра теб. Вземи го!
Хал…
Здравей!
Извънземният беше един от вас.
Как стигнахме дотук толкова различни?
Сядай!
А сега да видим…
Как е Керъл?
Моля те!
Хал, мъчно ми е за теб. Лека нощ!
Страх ли те е? И ти си пълен провал като мен.
И също толкова изплашен. Какъв заряд!
И аз се борех със страха си.
Но сега, когато вкусих истинската му сила…
… никога няма да се върна назад!
Не!
Ти носиш пръстена на Фенера, който ме затвори.
И теб ще сполети същата съдба.
Щом погълна света ти, ще добия нужната ми сила,
с която да сразя Корпуса и да унищожа пазителите.
Онова нещо там, което напада планети, е свързано с Хектор?
Някак си го е заразило, след като е убило Абин Сур.
Просто ще трябва да го спреш. - Да, просто ще трябва да го спра!
Е, опитах и сенаторът загина. Казах му, че пръстенът е сгрешил.
Как така пръстенът е сгрешил? - Истинският Зелен Фенер
трябва да бъде най-вече безстрашен. Първо в длъжностната характеристика е.
А аз не съм. - Значи пак ще се откажеш?
Обясни ми го, Хал. Поне веднъж! - Защото ме е страх!
Нали не мислиш, че баща ти никога не е изпитвал страх?
Тогава е открил начин да го надвие. - Да. Съществува думичка за това.
Смелост.
Казаха ми, че когато пръстенът ме е избрал, е видял нещо.
Нещо, което аз все още не виждам.
Аз го виждам. Винаги съм го виждала.
Пръстенът не е видял, че си безстрашен,
а че притежаваш способността да преодоляваш страха.
Видял е, че си храбър…
Какъвто си. Точно като баща ти.
Фенерът е заплаха.
Елиминирай го!
Новото ни оръжие е готово. Щом овладея силата му,
ще обуча Корпуса на същото. Качествата им ще бъдат изгубени,
но ще бъдем готови да спрем Паралакс, преди да достигне Оа.
След това силата на врага ще е наша. - На каква цена?
Как смееш да влизаш в тази обител? - Имам нужда от помощта ти.
Трябва да ми помогнеш да спася планетата си.
Знам, че хората не са най-силният вид или най-умният.
Млади сме. Имаме много да учим, но заслужаваме да бъдем спасени.
Не използвайте новото си оръжие. Минете ли веднъж тази граница,
отдадете ли се на страха, няма връщане назад - виждал съм го.
Знам, че точно сега ви е страх. - Обвиняваш пазителите в страх?
Да! Точно затова Паралакс ви надвива,
защото дори се страхувате да признаете, че се страхувате!
Знам, защото го правя цял живот.
Там на Земята имаме поговорка. "Аз съм просто човек."
Казваме го, защото сме уязвими, защото знаем, че ни е страх.
Но това не значи, че сме слаби. Помогнете ми да спася планетата си!
Не се предавайте на страха! Борете се срещу него! Борете се с мен!
Думите ти са завладяващи, млади човеко,
но като безсмъртни сме длъжни да мислим за съдбата на вселената.
Не можем да рискуваме да изгубим всичко на база предположенията ти.
Тогава не рискувайте повече животи. Само моят.
Позволете ми да се боря за моя свят и ще ви покажа,
че волята е по-силна от страха.
Няма начин да успееш. Ще загинеш, Хал Джордан.
Поне ще съм опитал.
Успех, Зелени Фенере!
Не бих го направил на твое място.
Погледни по-добре.
Красива е, нали? Влюбих се в нея от мига,
в който я видях, но тя не ме забелязваше,
тъй като ти винаги бе пречка. Но вече не!
Не! Не го прави, Хектор! Моля те!
Знам как се чувстваш.
Хайде бе, виж се само!
Знам какво е чувството.
Че колкото и да се стараеш, никога не оправдаваш очакванията.
Знам какво е да те е страх. Нека ти помогна.
Хал, променил си се.
Чудесно, че краят на света те е мотивирал най-накрая да пораснеш.
Сега е мой ред.
Ако не мога да бъда като теб, ще направя нея като мен.
Щом стане като мен, вече няма да я харесваш, или?
Защо да не можеш?
Защо да не можеш да си като мен?
Пусни я.
И ще е твой.
Можеш да направиш всичко. Да бъдеш всякакъв.
Вземи го.
Нека тя избере.
Добре.
А сега я свали.
Хал…
Хал… Излъгах те!
Аз също излъгах.
За да ти служи пръстенът, трябва да си избран.
Хал…
Ти ме провали!
Остани тук! - Нямаш грижи.
Х-97 Изследователски проект
Волята ти е силна, но не достатъчно.
Ти си нищо без пръстена.
Мамка му!
Трябва да напуснете района.
Моля, опразнете улиците, веднага!
Няма да можеш да го победиш. Ще умреш. - Поне мога да го махна оттук.
Как смяташ да го направиш? - Не знам, нямам идея.
Може би ще измисля нещо. - Въздушното сражение, помниш ли?
Това бяха само два самолета. - Непобедими самолети.
Пръстенът неслучайно е избрал мен…
… точно за това.
А навярно не.
Обявява се евакуация. Всички да опразнят улиците!
Спешен полицейски случай. Всички веднага да напуснат улицата!
Какво е това нещо? - Спасявайте се!
Бягайте!
Всички, веднага слизайте!
Живо, живо!
Бягайте!
Бягай!
Чувствам как страхът ти расте. Скоро ще си мъртъв.
В светъл ден, в мрачна нощ… - И когато вече теб те няма,
ще унищожа всичко, което си обичал. - Никое зло не ще убегне моя взор…
Семейството ти, домът ти, планетата ти няма да съществуват.
И нека тези, които го почитат… - Цялата човешка раса ще бъде затрита,
защото ти, Хал Джордан, си се страхувал.
… се страхуват от моята мощ. Светлината на Зеления Фенер!
"Колкото си по-голям, толкова по-бързо ще изгориш."
Макар отскоро Хал Джордан да е носител на Пръстена,
победата му над Паралакс ще бъде запомнена навеки от Корпуса.
Храбрите му дела дълго ще ни напомнят защо сме избрани от пръстените.
За да надмогваме страха
и унищожаваме Злото, където и да се крие.
Като Фенери трябва да се борим с цялата си воля.
Волите ни невинаги са били обединени. Време е да го сторим.
Мога ли да ги обуча, или мога ли да го обуча?
Невъздържан си, Хал Джордан. Прибързан си, неконтролируем,
своеволен.
Явно Абин Сур е открил друг, точно като него самия.
Никога няма да свикна с това.
Новата ми работа изисква да пътувам.
Да отсъствам за известно време.
Да заминавам, но да се завръщам.
Хал… - Да.
Ще свалиш ли маската?
Това наистина е яко.
И сега какво ще стане? - Отивам да си търся белята.
От всички Фенери, които някога са носели Пръстена,
имаше един, който сияеше най-ярко.
В началото човешката му природа бе считана за слабост,
но в крайна сметка тя се оказа най-голямата му сила.
Превод и субтитри: Владислав Владев и Симеон Димитров
a.k.a. E-Tle™ & Phoenix at http:/subsunacs.net
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>> 2011