600 let před Kolumbem
vpadli do severní Ameriky krutí nájezdníci s cílem zabrat pobřeží.
Něco je zastavilo.
Toto je ona legenda.
Jsme Lidé úsvitu.
Tato půda je už nespočet generací naším domovem.
Jedno proroctví vypráví o tvorovi, rychlonohém,
bílém jako sníh.
Spatřit ho znamená, že se jako bouře blíží změna.
U nás zůstat nemůže.
Ta jeho kůže... Ty oči...
Jako nějaký zlý duch, ktery nikdy neviděl slunce.
Démon.
Není to žádný démon.
Je to chlapec.
Krev se nezapře.
Stane se z něj netvor. Jako byli jeho předci.
Pokud to dítě odsoudíme k smrti v mrazu,
kdo tady bude netvor?
Říká pravdu.
Toho chlapce
čeká osud mezi Lidmi.
Zůstane.
Kdopak jsi, maličký?
Malý divoch.
Pozabíjej tu verbež!
Nejsi můj syn!
O 15 let později
Pomůžu ti.
Stíne.
Tak dělej!
Dělej! Tady!
Už vidím mladé.
Vítejte. Vaše putování skončilo.
Na jarní trh jste přišli brzy.
Od kdy se za obchodováním vydává Vykladač?
Nejsem tu jen kvůli obchodu.
Dej mi to. Dej mi to.
Hele, je tady Tichá tvář.
Zahraj nám.
Je to moje!
Vezmu ti to.
Je překrásná, že?
Během zimního lovu spadla lavina.
Kolik mrtvých?
Tři ze čtyř loveckých oddílů.
Mezi nimi i můj nástupce.
Už jsi vybral dalšího?
Bude to někdo z nich.
Ale kdo?
To zatím nevím.
Z tvé dcery už je žena, Vykladači.
A z nás se stávají starci.
Starci jste už nějaký čas.
Dnes se koná kruh válečníků.
Mohl bys vést rituál?
Co vidíš?
Proroctví
se naplňuje.
Lidé úsvitu odjakživa měli Vykladače.
Podle naší tradice si lidé
musí vybrat nástupce.
Dcero,
dosud si nevydobyl právo tu být.
Stále tě pronásledují démoni z tvé minulosti.
Dokud se jim nevzepřeš,
nikdy nepoznáš, kdo doopravdy jsi.
Tak si najdu vlastní cestu.
Synu.
Když nemohu být válečník,
tak kdo jsem?
Narodil ses Dračímu lidu, ale jsi náš.
Sbohem.
Sbohem. Tak zase za rok.
Podívej, co jsem dostala. Flétnu.
Dostala jsi flétnu.
-Sbohem, synu. -Sbohem, otče.
Nebudu pryč dlouho.
Moc ti to sluší.
Sbohem, matko.
-Opatruj se, můj chlapče. -Stíne!
Ne, běž.
Dělej.
Sbohem, můj synu.
Nechoď sama moc daleko.
Proč jsi pořád tak vážný?
Mám na tebe dohlížet.
Dohlédneš i na moji panenku?
Na vás obě, slibuju.
Běž s ní.
Ne!
Rychle, shromážděte je!
Utíkejte! Utíkejte!
Ne! Ne!
Ne!
Matko.
Přestaňte!
Projevte našemu hostu nějakou úctu.
I když jsou to divoši,
zaslouží si čestné zacházení.
Smrt mečem!
Otče!
Tenhle vypadá jinak.
Třeba umí zacházet s mečem.
Seberte mu ho, než si ublíží.
Chci jeho hlavu!
Ten divoch zná naše způsoby.
Kde je jeho hlava?
Ztratil se mi.
K čertu s tebou!
Dovede nás do další vesnice.
Chci je všechny pozabíjet.
Dobře. Vyhladíme je a očistíme tuhle zem, než se tady usadíme.
-Bylo to tamhle. -Taky jsem to slyšel.
Otče, ty stopy.
Odejděte.
Krvácí.
Otče!
Je blízko.
Potřebuje spánek.
A já také.
O čem sníš?
-Neměli jsme ho sem brát. -Obávám se, že je nebezpečný.
Našeho přítele se není třeba bát.
Na tomto je znamení Dračího lidu.
To oni ho pronásledují.
-Co když přijdou sem? -Pozabíjejí vás.
Do posledního muže, ženy i dítěte.
Možná nechají někoho z vás utéct, aby je dovedl k další vesnici.
Ale nejdřív mu vyříznou jazyk, aby nemohl nikoho varovat.
Už jsem to viděl.
Co tvoje vesnice?
Jsou mrtví.
Půjdou sem po tvé stopě.
Říkal jsem, ať odejdete.
Měli jste mě poslechnout.
Tak se jim vzepřeme a budeme bojovat.
Všichni mají tyto zbraně.
A jsou oblečeni v kůži, kterou kamenné šípy neproniknou.
Utečte a možná přežijete.
Bojujte s nimi...
Prohledejte jeskyni!
Vy dva musíte odvést naše lidi do zátoky.
Vyrazte na západ přes hory.
Až dojdete ke značce na rozcestí, běžte po východní stezce.
Jaro přišlo brzy,
a západní stezka není bezpečná.
Hrozí lavina.
Už jsme přišli o dost životů.
Běžte.
Už jdeme.
Co chceš dělat?
Co nejvíc jich zabít.
A potom?
Žádné potom nebude.
Otče,
nemůžeš ho nechat jít.
Musí najít vlastní cestu.
Jeho srdce je plné msty.
-Vezmi, co uneseš. -Ví, co je nejlepší.
Běž! Vrať se!
Běž! Běž za ostatními.
Nezastavujte se. Běžte.
Rychle, utíkejte.
Pojďte! Dělejte!
-Kam to jdeme? -Nezastavujte.
-Běžte. -Moje panenka!
V tomto kaňonu se sbíhají všechny stezky.
Ano.
Tady je přivítáme.
Není tady Vykladačova dcera.
Je pryč.
Vykladač nám řekl, ať zůstaneme pohromadě
-a jdeme do zátoky. -Abychom se schovávali jako myši.
Najdu ji.
Přivedu ji zpět.
A také hlavu dračího vůdce.
Nejdeš tam kvůli Dračímu lidu.
Jdeš tam, protože odešla za ním.
Půjdeme na východ, jak řekl Vykladač.
Popel je ještě teplý.
Jsou blízko!
Uhaste pochodně.
-Větvička. -Oštěp.
Co tady děláš?
Tuto otázku musíš položit sám sobě.
Mluvíš v hádankách, starče. Řekni, co máš na mysli.
Čeká tě rozhodnutí. Věř tomu, co ti říkám.
Věřím tomuhle.
Meč...
je dvojsečná zbraň.
Otec říká, že jsi plný msty.
Tady nemůžeš být.
V srdci každého člověka se rvou dva vlci.
Jeden je láska.
Druhý je nenávist.
Ktery zvítězí?
Ten, kterého víc sytíš.
Co jsou zač?
Proč sem přišli?
Jsou to zvířata.
Žijí pro vraždění a drancování.
Žijí a umírají mečem.
Mají to v krvi.
Máš to v krvi i ty?
Blíží se.
Teď!
Sejdeme se zpátky v jeskyni.
Čekejte. Ještě ne.
Ne!
Podívejte!
Chyťte ho!
-Pojď. -Ne.
Najdi ji. Ochraň ji. Tohle je mé putování.
Vede po jiné stezce.
Tak běž. Běž!
Nic nevidím.
Ten zkurvysyn tady není!
Tohle ho vyláká ven.
Ne. Ne.
Už ses pomstil dost?
Řekni mi, kde je další vesnice.
Odveďte ho!
Vrátila se a změnila, co jsem já nemohl.
Pokud nemáš dost síly na zabití medvěda,
zabij ho tak, že využiješ jeho sílu.
Vydej se po mé cestě
a já se vydám po tvé.
Řekni mi to!
Roztrhněte ho!
Tak povíš mi, kde jsou vesničané?
Před mnoha lety sem připlula loď.
Na palubě byl chlapec,
syn velkého vikingského válečníka.
Znal jsem tvého otce.
Kde jsou?
Přestaňte!
Odvedu vás tam.
Povedu vás,
když ji necháte naživu.
Věděl jsem, že umíš mluvit jako člověk.
Gunnare! Oko za oko!
O tom, kdo zemře, rozhoduju já.
Vzpomínám si na domov Dračího lidu, na tu nekonečnou zimu.
Znají sníh a led jako nikdo jiný.
Ale neznají naše jaro.
Kam zmizeli?
Počkej! Počkej!
Přes hory.
Vím, kam šli.
Tak nás veď.
Tady!
Jdeme.
Najdou ostatní. Co to děláš?
To, co mě naučil tvůj otec.
Vstávej, ty nemotorná čubko!
Půjdeme na západ.
Tudy se vzdálíme od pobřeží!
Máš mě za hlupáka, chlapče?
Říkám pravdu.
Přiveďte sem tu čubku.
Tady!
Běžte!
Ten led bychom měli obejít.
-Snaží se nás zpomalit. -Ne.
Bude bezpečnější to jezero obejít.
Nejsme zbabělci!
Takže ses stal Vykladačem cest pro Dračí lid. Dobře.
Umírám.
Mně si nestěžuj.
Stejně ještě nemůžeš umřít.
Neskončils.
-Toto je pro nového Vykladače. -Kdo je to?
To už přece víš.
Vytáhněte ho!
-Nech ho umřít! -Jít přes led byl tvůj nápad,
a ještě ho potřebujeme.
Je studená, ty parchante?
To jezero obejdeme.
Ztracený lovecký oddíl.
Měli bychom se přivázat.
Cesta je příliš nebezpečná.
Tak běž první.
Svažte se dohromady!
Zůstane přivázaná ke mně.
Vede nás nesprávným směrem!
Chci, abys mě uhodila.
-Cože? -Uhoď mě.
Uhoď mě.
To stačí, ty čubko!
Jsi syn Vikinga. Předveď to!
Předveď to!
Tady!
Polez ke mně.
Poslouchej mě!
Odejdi!
Ne! Ne, neopustím tě! Ne.
Běž! Věř mi! Prosím!
Běž!
Dals přednost divochům před svou vlastní krví.
Zemři, usmrkanče,
když jsi zapomněl, kdo jsi!
Vím, kdo jsem!
Tak do toho!
Dopřej mi smrt mečem.
Jsem poslední tvojí krve v téhle prokleté zemi.
Nejsme stejné krve.
Jsou pryč.
Duch proroctví
uzavřel kruh.
Jako můj otec přede mnou
jsem se stala Vykladačem cest Lidí úsvitu.
On střežil pobřeží, vždy pobřeží,
a pátral po stopách Dračího lidu,
aby udržel vlky nenávisti daleko od našich břehů.
Našel svou cestu.
Ze dvou rodů nepatřil ani k jednomu, a přesto k oběma.
Změnil můj život,
a osud našeho lidu.
[CZECH]