Открила сам да је скоро све што
је икада написано о љубави истина.
Шекспир је рекао: "Путовања се завршавају сусретом љубавника".
Како изванредна мисао. Лично нисам искусила ништа ни близу томе.
Али сам више него вољна да верујем да Шекспир јесте.
Претпостављам да о љубави размишљам
више него би ико уствари требао.
Стално ме запањује њена моћ да сво време дефинише наше животе.
Шекспир је такође рекао да је љубав слепа.
Е, то је нешто за шта знам да је истина.
ПРАЗНИК
За неке, прилично необјашњиво...
Љубав бледи.
За друге, љубав је једноставно изгубљена.
Опет, наравно, љубав се такође може наћи.
Чак и само на једну ноћ.
Ту је и друга врста љубави. Најсуровија
врста. Она која скоро убија своје жртве.
Зове се неузвраћена љубав. У томе сам ја експерт.
Већина љубавних прича је о људима
који се заљубе једно у друго.
Али шта је са нама осталима? Шта је са нашим причама?
Нама који се сами заљубљујемо. Ми смо жртве једностране везе.
Ми смо проклети од заљубљених.
Ми смо невољени, рањени на ногама.
Хендикепирани без предности на добро паркинг место.
Да, гледате у једну такву особу.
Ја вољно волим тог човека већ више од три бедне године.
Апсолутно најгоре године мог живота.
Најгори Божићи, најгори рођендани,
новогодишње вечери заливени сузама и валијумом.
Те године моје заљубљености су најмрачнији дани мог живота.
Само зато што сам проклета тиме да волим човека
који ме не воли и који ме неће волети.
Боже, само поглед на њега...
Срце лупа, грло се суши, апсолутно не
могу да гутам. Сви уобичајени симптоми.
Џаспер... Немој ми рећи да још...
Не, то је завршено. Веома завршено.
Каква је уопште прича са вама двома? Спавала си с њим, зар не?
Још горе, била сам заљубљена у њега.
Да, да, а онда си открила да он
спава са оном дрољом из канцеларије.
Због чега сам престала да спавам с њим.
Мислим да не треба да причамо о овоме овде.
Виђала сам вас заједно. Он те је
преварио, али сте остали пријатељи.
Била сам заљубљена до ушију. Сви су
знали. Изгледа ли као да ћу заплакати?
Не, не, не... изгледа као да те је надражио дим моје цигарете.
Да ли ти је у ствари рекао да и он тебе воли?
Да, три, скоро четири пута.
А када сам га подсетила на то, рекао је да
је то вероватно био одговор на питање...
Али, апсолутно није.
Ајрис, кад момка ухватиш са другом женом,
не треба да останеш пријатељ с њим.
Никада више с њим не треба да разговараш.
Треба да бацаш ствари на њега, вриштиш, псујеш.
- Не да му переш веш. - Не перем му веш.
Неко ти је рекао да му перем веш?
Све што радимо је да шаљемо "e-mail" једно
другоме. Наравно, не зна с ким се дописује.
Такође, када није с њом, разговарамо телефоном. Понекад сатима.
Затим повремено одемо на ручак.
Знаш, никада нисам знала колико си јадна.
Стварно? О, Боже, толико сам свесна тога.
Увек знају како да нас среде, зар не?
Знаш, кад пожели, довуче ти се поново у живот...
У ствари, недавно сам чула такве мање коментаре.
- Није баш тако речено... - Ајрис, јеси ли предала причу?
Не, нисам још. Мало сам се занела, извини.
Боље да идем.
Добро... имам питање за тебе.
Како је бити једина особа која је
посвећена свом послу док ми остали банчимо?
Мислиш, како је бити једина особа
која није завршила свој посао на време?
Сачекај, не иди.
Је ли забавно имати мозак који тако брзо ради?
Завежи.
Не, озбиљно.
- Вероватно је и крај брилијантан. - Уверавам те да није.
- Здраво, Симки... - Здраво.
Твоја рубрика данас је била фантастична.
Боже, свидела ми се она реченица...
Огољивање достојанства и мисли из британских живота.
Дивно написано. Хеј, донео сам ти нешто за Божић.
Баш згодно јер и ја имам нешто за тебе.
Драга, мој поклон уствари није код
мене. Вероватно сам га изгубио...
Али, знам да сам ти донео нешто. Вероватно није ни у колима.
Хоћеш да знаш где је? - Не, у реду је.
Кладим се да ћеш изгледати секси у
њему. Надајмо се да ћеш га онда наћи.
Није баш нешто секси... Али, срећан Божић. - Хвала.
Мислила сам да ове године нећемо имати прилику да ово урадимо.
Сећаш ли се прошле године? Поклоне смо разменили у марту.
Ово је добро. Побољшавамо се.
Ти, одвратна...
Ово је прво издање. Где си је нашла?
Закопану у ономе малом месту кога
смо нашли у Ковент Гардену ономад...
Зашто си толико супер?
Мрзим што никад не можемо да разговарамо.
Мрзим...
Прво, срећан Божић свима вама.
Нисмо званично затворени, као што то добро знате,
али ћемо покушати ову седмицу
прегурати са мањим бројем особља.
Пре него неки од вас одјурите на
празнике, имам једну веома важну објаву.
Ово има везе са Ајрис. Ајрис Симкинс, где си?
Овде, гдине... - Ајрис, имам информацију за тебе. - Одлично.
Данас је приватно објављена веридба, а за коју верујем не знају
ни једне друге новине у граду и желим
да ти будеш прва која ће известити
о овом браку јер је у питању брак
између наших цењених колега...
Могу ли да представим веренике,
Сару Смит Олкот и Џеспара Блума.
Аманда!
Аманда.
Слушај, могу ли поново да кажем да нисам спавао са њом?
Да, јер твоја рецепционарка мора да ради до три сата ујутро.
Сви смо ми радили целу ноћ, она је остала да се дружи.
Добро, онда се закуни у мој живот да ниси спавао са њом.
Ма дај...
Изволи... Слушај, не желим... нећу да кажем...
Рецепционарка, Итан? Знаш, због овога
сам знала да није паметно да се венчамо.
Због овога сам ти рекла да не продајеш своју кућу.
Знаш, негде у дубини душе сам знала да си овакав.
Прво, можеш ли, молим те, да се
смириш? У реду? Јер нисам спавао с њом!
Друго, већ више од годину дана имамо проблеме
и знам да не желиш да се бавиш тиме, али их имамо.
Одлично знам да годину дана имамо проблема.
Ако ја радим мало превише, ти ми то упорно приговараш.
Али, ако ти радиш превише, маестро, то је твоје музике ради.
Ако превише радиш? Аманда, урадила си 75 монтажа ове године,
пренела си радионицу у кућу и спаваш у њој,
а мени није ни дозвољено да почнем разговор с тобом о сексу,
јер се не могу ни сетити кад смо то последњи пут радили.
Ма дај, нико нема времена за секс.
То није сасвим истина.
То је то! Апсолутно си спавао с њом! Озбиљно, мораш да идеш.
Знаш шта стварно мислим, Итане? Мислим да ме никада ниси волео.
- Шта кажеш на то? - Молим те...
Мислим да волиш идеју о мени и теби, али не толико мене.
- Не мене, не истински. - Слушај, дао сам све од себе.
Је ли ико довољно добар за тај посао?
Послаћу ти твоје ствари.
Знаш да то радиш, зар не? Зезнула си сваку везу у којој си била.
То је оно што ти радиш.
Ти уствари не желиш да будеш пар. Опиреш се на свој начин.
И тешко је открити како то уопште радиш
јер нико није толико паметан као ти!
Тешко је ухватити те у томе! Али, увек
изађе на површину и ево шта се деси!
- Шта се десило? - Дође крај! Баш као што си и знала да ће бити.
Мислим, знаш шта осећам у вези тебе. Нема никога као ти.
- Ти само не желиш да будеш оно што ми треба. - Шта?
Па, оно што ми треба... Знаш на шта мислим.
Ја тебе никада не бих варала, ни под којим условима.
Ни ја тебе.
Мислим, погледај ме. Ја сам овде доле
и знојим се као свиња, а погледај себе.
Ти си једина жена на кугли земаљској
која раскида са момком, а да чак ни сузу једну не пушта.
То значи нешто, зар не?
Зашто те толико мучи то што не могу да плачем?
Ухвати ме грч... Боже, велики...
Не, у реду је. Бићу добро. Знам, знам, размишљам о себи.
Итане, слушај, готово је. Можемо
бити искрени једно према другом.
Само ми реци, јеси ли спавао с њом? Реци.
Какве везе то има у овом тренутку?
Је ли тако? Немој ме мучити. Скрати ми муке.
Шта радимо овде? Добро...
Да, у реду? Спавао сам с њом. Јеси ли срећна?
Спавам с њом, заљубљена је у мене, млада је...
Слушај, ово није тренутак поноса
за мене. Мислим, треба то да знаш.
Аманда!
Јеси ли ме то малопре питао јесам ли срећна?
Нисам мислио тако. Понекад ме толико
излудиш да кажем нешто што не мислим.
У свету љубави, Итан, не да сам геније у томе,
али у свету љубави варање једноставно није прихватљиво.
Без обзира шта ти мислиш, знам да имаш веома високо
мишљење о себи, али овде нисам само ја у питању. У реду...
Зато, када не будеш толико бесна, мислим да ћеш и ти то увидети.
Можда... Можда ћу, када престанем
да имам визије вас двоје заједно,
видети и твоју страну.
Мора да се...
Ударила сам га у лице.
- Је ли ово лош тренутак? - Не, само мало скакућем.
- У реду. - Добро сам. Боже, како се ово десило?
У реду сам.
Здраво...
Шта има?
Бен те треба.
Невероватно, коначно изгледа као
хит. И зато сам те толико и платио.
Мислим да би се требали вратити
оригиналном резу на крају. Много је јачи.
- Слажем се. - И нека "Божић" буде дупло већи.
Пробај са црвеном бојом, срећном црвеном, не Скорцези црвеном.
Срећна црвена.
- У реду, значи завршили смо. - У реду.
Хајде да узмемо неколико слободних недеља.
- Да... - Како то мисли "да"? Не шалим се.
Увек кажеш да је ово период са највише посла.
Морам да одем из града. Мислим да ми треба мало мира и тишине.
Или шта год је то због чега људи одлазе на одморе.
Знате ли шта уствари желим да радим?
Желим да пијем газирано, а да се не убијем.
Желим да читам књигу. Не само часопис, већ праву књигу.
Годинама читам критике, купујем књиге, али их никада не читам.
Јесте ли прочитали онај чланак у Њу Јорк Тајмсу прошле недеље?
Жене од превеликог стреса старе раније, јер се због стреса
ДНК у нашим ћелијама скупља све
дотле док се она више не може делити.
Значи, више стреса, ми смо старије.
- И то важи само за жене, не мушкарце. - Жао ми је.
И сећате ли се кад сам вам рекла да жене изнад 35 година
имају више шанси да их убију терористи него да се удају.
То је било ужасно, али сада се наша генерација више не жени
и бонус, прави терористи су уствари постали део наших живота.
Тако се стрес због свега тога појављује на
нашем лицу чинећи да изгледамо исцрпљено.
Док ће Итан довека слатко изгледати са
својом глупавом 24-годишњом рецепционарком.
Боже...
Схватате шта хоћу да кажем? Треба ми одмор.
У реду... Где желим да идем? Сама за Божић.
Сама, депресивна, за Божић.
Сама на одмор... Сама...
Потпуно сама.
Молим те, дај ми само једну сузу.
Добро, настављамо.
Одмор без бриге. Добро. Где је то?
Бора Бора.
Кајак за једно? Не, хвала.
Изнајмљивање за одмор. Могу то да урадим.
Да нађем негде кућу, нестанем на неколико седмица.
Свиђа ми се та идеја. Где желите да идете на ваш следећи одмор?
Кликните овде и одаберите земљу.
Где говоре енглески?
Кликните град. Да видимо, Костволдс.
Амбар адаптиран у модерну кућу у лепом Костволдсу.
Која изгледа исто као и долина.
Сури...
Божић на селу. Лепа енглеска кућица
смештена у мирној сеоској башти.
Сместите се поред старог каменог
камина и уживајте у шољи какаоа.
Очаравајућа оаза мира у тихом енглеском сеоцету,
само 40 минута од узбудљивог Лондона.
Да...
Шта то радим?
Нема сврхе... Нема сврхе.
Интересује ме изнајмљивање ваше куће.
Питам се је ли ваша кућа слободна овог Божића.
Јер ако јесте, спасићете ми живот.
Ако сте заинтересовани, молим вас контактирајте ме.
Веома сам заинтересована, али кућа је
на располагању само за размену домова.
Размена домова, шта је то?
Мењамо куће, аута, све.
Никада то пре нисам радила, али неки моји пријатељи јесу.
Где си ти?
Молим те реци негде далеко.
Л.А.?
Никада нисам била тамо, али сам одувек желела да идем.
Ја сам Ајрис, узгред буди речено. Веома сам нормална...
Лудо педантна, Здрава, непушач...
Сама...
Мрзим свој ужасан живот.
Ја сам Аманда. Позната као губитник и компликашица.
- Здраво. - Здраво.
Морам да кажем да твоја кућа изгледа идилично.
Баш то ми треба.
Стварно? Хвала. Како твоја кућа изгледа?
Моја кућа је фина, али мало већа од твоје.
То није тешко.
Могу ли да те питам једну ствар?
Има ли мушкараца у твом граду?
Искрено...
Нула.
Када могу да дођем?
Је ли сутра прерано?
Сутра је савршено.
Добро...
Договорено. Две недеље, почевши од сутра.
Здраво.
- Здраво. - Извини. - У реду је.
Душо, седимо тамо.
Извини.
Здраво, драга.
Извини, ево нас.
- Заиста ми је жао. - Не, не, у реду је.
Џаспер Блум.
Чујем да си отишла на одмор у земљу лотоса.
Први одмор за четири године је прави
преокрет. Поздрављам те. Како да те добијем?
Драги...
Џаспер, обоје знамо се морам одљубити од тебе.
Било би супер када би ми дозволио да покушам.
Аманда Вудс са поносом представља свој живот.
Све је имала, добар посао, кућу и доброг момка.
Током ових празника откријте шта Аманда нема.
Ово је невероватно. Погледај ово...
Мадам...
Мадам.
- Мадам! - Да. - Стигли смо. - Добро.
- Ово не може бити то. - Не, кућа је доле низ пут.
Ствар је у томе да се нећу моћи окренути ако продужим.
Мислите да ћете моћи само до овде?
Не!
- Да не знате где је сеоце са кућицом? - Само продужите путем.
Добро...
Ту сам!
Срање...
Добро, ово ће бити интересантно.
Слатка хаљина.
Кофери.
Добро.
Шта сада?
Могу ја ово. Могу да возим погрешном страном пута.
И са погрешне стране аута. Сконцентриши се.
Молим те, немој да ме удариш.
ОК, мрзим ово.
Боже! О, не!
О, не!
Извини.
Боже.
Треба ми пиће.
Неко праву журку вечерас.
Да.
И зато су ме толико платили.
Трепнуо.
То је напето.
ПРЕДЊА КАПИЈА
О, не. Капија?
Меги, ово је најбољи део.
- Хало, чујете ли ме? - Да, Мајлс је. Аманда?
Не, жао ми је. Аманда није ту.
Покушавам да схватим како да отворим капију. Срање...
Врло добро.
Ако сте чули то, жао ми је.
Здраво. - Здраво. - Жао ми је,
нова сам у тим стварима са капијом.
У реду је, било је прилично смешно.
- Ја сам Мајлс. Радим са Итаном. - Итан?
- Амандиним бившим момком. - Да...
Знаш ли кад ће се вратити? Треба да покупим пар стваричица.
Аманда је у ствари у Енглеској за празнике.
Ја ћу бити овде неколико недеља док ње нема.
- Јеси ли добро? - Да.
- Нешто ми је упало у око. - Мрзим то, да видим.
Да, имаш нешто у оку. Хоћеш да извадим?
Добро. Да, то је Санта Ана.
Молим? - Ветар, зато је овде овако топло у ово доба године.
Легенда каже да се свашта може десити када Санта Ана дува.
То је то. Добро си?
Боље, хвала.
- Па, требао си...? - Да узмем Итанов лап-топ.
А ти си његов...?
Ја сам филмски композитор као Итан, али...
- Јеси ли ти ово компоновао? - Ово? - Предивно је.
Да, јесам, написао сам ово. Не, нисам, али бих волео да јесам.
Ово је велики Енио Мориконе.
Да ли би дошао поново сутра, хтела бих да
прво проверим са Амандином асистенткињом.
- Наравно. - Ја сам Ајрис, узгред. - Мајлс. - Да.
Ово је моја Меги.
Само Меги, не моја Меги.
- Здраво. - Јеси ли спреман? - Да, у реду.
- Немој да одуваш. - Нећу.
Све може да се деси.
5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 1 сат у Лондону.
- Ко је? - Ја сам, пожури. Смрзао сам се.
Ко си ти?
Ајрис, отвори врата или се кунем да ћу се упишати...
Ти ниси Ајрис.
Или ако јеси, онда сам много пијанији него што мислим.
Извини због мог безобразлука, али нисам тебе очекивао.
Нисам ни ја тебе очекивала.
- Како год, могу ли да... - Да, наравно, морао си...
Ја сам Греам, Ајрисин брат.
Брат? Ја сам Аманда Вудс, ја боравим овде.
- Амандавудс? Је ли то једна реч? - Не... не, није.
- Па, Ајрис... Где је она? - Није ти рекла?
Можда и јесте, али како сам већ рекао, ја сам...
- Само сам... - Она је у Лос Анђелесу.
То је немогуће. Ајрис никад нигде не иде.
Па, то нам је заједничко.
Кућицу је избацила на веб страницу
за размену кућа и ја сам је нашла.
Замениле смо куће на две седмице, за празнике.
Она је у Л.А. - у у мојој кући, а ја сам овде.
Људи то у ствари раде?
Очигледно, да... Мислим, тако изгледа.
- Ту сам, у мојој пиџами. - Звала ме је синоћ, али нисам имао прилике да јој се јавим.
Сад се ужасно осећам.
Хоће ли ти сметати да седнем, имам
осећај да ћу да се сударим с тобом?
Наравно, да... седи.
- Добро си? - Да, добро сам.
Извини што сам упао.
Иако можда не изгледа тако, ја сам
уствари Арисин полу-поштован, старији брат.
Али повремено, или можда мало чешће, када
посетим локални паб и разбијем се од алкохола,
моја млађа сестрица ме трпи да не бих седао за волан.
Јадно објашњење, али се, на
жалост, полако претворило у рутину.
Па, како иде до сада? Мислим, док се
ја нисам појавио и уништио ти вече?
Па, не иде баш добро. Да, одлазим сутра авионом у подне.
- Кад си стигла? - Пре око шест сати.
Баш смо оставили одличан утисак на тебе, зар не?
Не, није то у питању.
Само што нисам баш сва своја сада.
Дошла сам овамо из глупог самосажаљења.
Искрено, никад мање о нечему нисам
размишљала. Уопште не личи на мене.
Хоћеш ли нешто да попијеш? Чашу воде? Чај? Вино, можда?
Мислим да тамо има флаша брендија. Јеси ли за чашу?
- Наравно. - Добро.
Па, извини, потпуно сам излапео,
заборавио сам како се зовеш. - Аманда.
- Па, Аманда, ниси удата, зар не? - Зашто, изгледам неудато?
Не, то је само наопаки начин да питам јеси ли удата.
Не, никако.
Не знам шта то значи.
Мислим, не, нисам удата.
Нисам ни ја.
- Изволи. - Живели. - Живели.
Биће ужасно ако останем? Отићи ћу пре него што се пробудиш.
Обећавам да ме више нећеш видети.
- Не, у реду је. Наравно. - Хвала. - Даћу ти ћебе.
У плакару, испод...
Па, зашто ниси сва своја тренутно?
Па, раскинула сам са неким... јуче.
И претпостављам да сам осећала да
не желим да будем сама преко празника,
па сам помислила да нећу схватити да
јесам само будем ли на неком другом месту.
Онда сам дошла овамо и никад се
усамљеније у животу нисам осећала.
Велико изненађење. Кладим се да
ти је драго што си покуцао на врата.
И јесте, уствари.
Да, па... Извини и лаку ноћ. Лепо спавај.
Да ли мислиш да би могао... Да ли
би ти сметало да то поново покушаш?
Лоше?
Чудно.
Љубљење са потпуним незнанцем.
Стварно? Ја то стално радим.
Дозволи да покушам ово.
Можда ако зажмурим...
Знаш, с обзиром да сам у сред личне кризе и да сам у дому
потпуног незнанца и у граду чијег
града се уствари не могу ни сетити.
Затим си се ти појавио, невероватно згодан и стварно пијан
и вероватно ме се нећеш ни сећати.
Мислим... да би требали да водимо љубав. Ако желиш.
Је ли то трик питање?
Уствари сам озбиљна.
И не да је важно, али то никоме у животу нисам рекла.
Само то што знам да те више никада нећу
видети у животу је некако узбудљиво.
То одмори и треба да буду, зар
не? Треба да се одмориш од живота,
да радиш нешто неочекивано, а ти си дефинитивно неочекиван.
Ово је звучало стварно дивно док нисам постао кабана момак.
Духовит си, баш као бонус. - Јел'?
- Да. - Немој ме упознавати када сам трезан.
Договорено.
Такође треба да те упозорим... Нисам баш добра у овоме.
- А ово је? - Секс... - Ок, то... не може бити истина.
Ипак је то момак са којим сам живела то споменуо два-три пута,
а девојка такав коментар не заборавља, чак ни ја.
Мислим, колико лоша могу да будем?
Секс је прилично једноставан, зар не?
Причам ли превише? Чудно, уопште не...
Шта мислиш о предигри?
Мислим да је прецењена. Значајно прецењена.
Брзо постајеш једна од најинтересантнијих
девојака које сам икада упознао.
Види ти ње... Већ си боља него што мислиш.
- Добро јутро. - Добро јутро.
Ноћас сам изгубио сочива. Некако...
- Много боље. - Да.
Могу ли да ти помогнем с тим?
Требала бих да знам како ово да радим.
- Треба да их укључиш. - Да.
Па, Аманда, само желим да...
Слушај, не мораш ни због чега да бринеш, ОК?
- ОК... - Мислим, било је дивно упознати те и све...
Дефинитивно. Такође, да се зна, твој бивши момак,
по мом мишљењу, веома греши у вези тебе.
Да, па, ти си био пијан.
- Нисам био пијан. - Да.
То је мој.
Софи... извини нисам хтела да гледам.
Јавићу јој се касније.
Шоље за кафу.
- Изволи. - Хвала.
Нећеш кафу? Вероватно треба да идем.
Да, знаш... и ја треба да кренем за неколико минута.
Слушај, знам да одлазиш и да
апсолутно ниси заинтересована за везу,
али само да знаш, мој живот је мало компликован,
и чак и да остајеш, обећавам ти да ни једног тренутка не би...
Заиста ово не мораш да радиш.
И сама сам прилично хаотична у овом делу, мислим...
Искрено, једва да се познајемо.
Не бих то баш тако рекао, али... Само
желим да те уверим да ти је боље без мене.
Ја сам... Добро.
Спреман да кренем, да. Само желим да будем сигуран да си у реду,
јер имам навику да повређујем жене
само зато што сам онакав какав сам.
- Па... - Нећу се заљубити у тебе, обећавам.
- Добро. Лепо речено. Хвала. - Не, ствар је у томе да знам себе.
Нисам сигурна да се уопште заљубљујем.
Не на начин на који то други људи раде.
Шта кажеш на такво признање?
Па, као што рекох, најинтересантнија девојачка награда.
- Покушаћу да то схватим као комплимент. - И треба. Апсолутно.
Да...
У реду, онда. Па... Крајња искреност. Веома освежавајуће.
Па, вероватно се више нећемо чути јер,
чак и да желиш, а јасно је да не желиш,
ја имам класични мушки проблем завршавања.
Апсолутно се никада не сетим да зовем након састанка.
Али пошто ово није био састанак, изгледа да сам слободан.
Тако је.
Али шта ако желим да те зовем?
Да, извини. Очигледно не права ствар за рећи, уопште.
Па, ако ти лет буде отказан, или се из неког разлога
предомислиш, вечераћу са неким пријатељима у пубу вечерас...
А ако не, онда, па...
Дивна си.
И ти си.
Хало? Где сам те затекао?
Џаспер? Је ли у реду што зовем?
Претпостављам...
Како си? - Можемо ли почети са мање компликованим питањем?
У чему је проблем?
Имам великих проблема са овим делом моје књиге...
Требаш ми, Ајрис.
Хоће ли бити ужасно ако ти пошаљем
неколико страна? Реци ми ако је проблем.
Не желим да те узнемиравам. Знам да ми једино ти можеш помоћи.
Не... мислим...
Ако ти требам.
Знаш да си ти мој мали прибор за преживљавање.
Па, Симки, јеси ли обукла онај црвени
бикини? Знаш, онај што се одвезује отпозади?
- Како се сећаш мог малог, црвеног бикинија? - Сећам се свега.
Стварно?
Пре неки дан сам размишљала о онда када смо...
Душо, управо стижем кући.
Добро. - Проклетство. ОК, сутра ти
шаљем те странице. Погледај их, важи?
- И проведи се мало, важи? - Да, добро.
Греам.
Нисмо знали долазиш ли...
О, не... је ли се изгубио?
Извините.
Здраво, могу ли вам понудити превоз кући?
Зашто? Знаш где живим?
- Верујем да знам, да. - Добро, бар једно зна.
Кућа вам је предивна. 47 година живим овде.
Тада је било само шест кућа у овом блоку.
Сваке године по једну руше. Не да их кривим, и нису биле неке.
Али тако сам се збунио. Ни једну кућу нисам препознао.
То јесте нешто што збуњује.
Из ког си дела Енглеске?
- Сури... - Кери Грант је био из Сурија. - Тако је, јесте.
- Како то знате? - Рекао ми је једном.
Па, хвала пуно, млада дамо.
Дозволите да вам помогнем с тим.
Само да... Хвала.
Изволите. Ово је било неко слатко сретање.
- Молим? - То је како се два лика срећу у филму.
Рецимо, мушкарац и жена, обома треба нешто у чему ће спавати,
и обоје оду у исто одељење са мушким пиџамама. - Добро...
Мушкарац каже продавцу: Треба ми само доњи део.
Жена каже: Мени треба само горњи.
Погледају се и то је слатки сусрет.
- Схватам. - Наравно, ово није тако слатко, али...
- Значи, ви сте у филмској индустрији? - Био. Да, био сам.
Био сам писац.
Могу да останем овде до сутра.
Ево, ја ћу.
Хвала.
Боже.
Довиђења, онда. Уживала сам у нашем слатком сусрету.
Хвала. Хвала што сте ме спасили.
Било ми је задовољство. Апсолутно.
Знате, надам се да вам ово неће чудно
звучати, али само што сам стигла овамо
и уствари не знам никога. Мислила сам да вечерас одем на вечеру.
Па, ако нисте заузети, да ли би сте ми се придружили?
Заузет? Душо, нисам био заузет од 1978. г.
Све сам научио радећи код њега.
- Том јединственом послу... - Станите, станите.
То је био ваш први посао у Холивуду? Помоћник Луи Б. Меија?
У ствари, мој први посао био је курир у Вестерн Јуниону.
Тако сам упознао Меја. Испоручио сам
телеграм у његову канцеларију у МГМ-у.
Кад сам ушао унутра, све девојке у канцеларији су биле на ивици,
њихов помоћник се није појавио. Ја
сам се добровољно јавио за посао.
Следећег дана сам био на платном списку. Имао сам 17 година.
Па, је ли Холивуд био тако супер у то време?
Био је бољи.
Знаш ли шта се цело вече питам?
Шта? Зашто вас гњавим свим овим питањима?
Питам се зашто би лепа девојка
као ти отишла у кућу неког странца
за Божићне празнике и поврх свега тога, суботње
вече проводи са старим гњавежом као што сам ја?
Па, само сам желела да побегнем од људи које стално виђам.
Па, не све људе...
Једне особе.
Желела сам да побегнем од једног момка.
Бившег момка који само што се верио,
а заборавио да ми каже... Извините.
Значи да је шмокљан.
Уствари, јесте. Велики шмокљан. Како сте знали?
Пустио те је да одеш. То није тешко схватити.
Ајрис, у филмовима имамо водеће
женске улоге и најбоље пријатељице.
Ти, могу да кажем да си водећа женска улога.
Али из неког разлога се понашаш као најбоља пријатељица.
Тако сте у праву...
И треба да будем водећа женска
улога у свом животу, побогу.
Артур, идем код психијатра три године
и никад ми ништа тако добро није објаснила.
То је било брилијантно, брутално, али брилијантно.
Хвала.
Нисам толико попила од...
Шта то причам? Никад нисам толико попила.
Да, верујем да нико никада није.
Добро, последње чега се сећам је долазак овамо ноћас и...
- Ја немам никакве везе с тим. - Знам, али је било ту.
- Ја сам био... - Боже, значи да смо...
Мислим, јесмо ли...
- Ниси? - Нисмо.
Хвала Богу. Мислим, не хвала Богу, али...
Само, хвала Богу, будући да се не сећам...
Па, зашто нисмо...? Подсети ме мало.
Зови ме старомодним, али не водим љубав са женом у несвести.
Несвест? Боже, то мора да је било
стварно привлачно. Зашто си остао?
- Зато што си ме замолила. - Јесам, зар не?
Јесам ли преклињала у једном тренутку?
Од како сам те срео, ово је авантура.
Да... и заиста ми је жао због тога.
Немам шта да кажем у своју одбрану, сем да сам привремено луда.
Оливија, нисам хтела да гледам, поново. Морам да се јавим.
- Хало. - Здраво.
Стварно, шта се десило?
Не могу то да урадим.
Софи... Оливија... Аманда.
Заузет момак.
- Мислим да треба да одемо до града. - Како то мислиш?
Мислим да треба да се обучеш, да седнемо
у ауто, да ручамо и да се упознамо.
Стварно, зашто?
Јер ми понестаје разлога зашто то не би требали да урадимо.
Теби не?
- Значи, уређујеш књиге? - Да.
- Какав си уредник? - Веома злобан.
Не, мислим, дајеш ли много примедби...?
Што бољи писац, то мање примедби. А шта си студирао?
Књижевност. - Јеси ли одувек знао
да је ово оно што желиш да радиш?
У реду, дланови ми се почињу знојити.
Осећам се као да сам на разговору за посао.
Знаш ли ти, можда, како да будеш на
састанку? Извини, испитујем те. - Да.
Нисам била на првом састанку дуго времена.
Па, пошто смо већ водили љубав и два пута спавали заједно,
можда би могли да прескочимо правила првог састанка.
Зашто си поцрвенела?
Нисам знала да црвеним. Мислим да ме чиниш нервозном.
Добро, покушаћу да будем нормална. Није лако, али ћу да покушам.
Шта си ме питала?
Знам. Да ли сам одувек знао да ћу да будем уредник?
Одговор је, јесам. Моја породица се
бави издаваштвом. Мој тата је писац.
Моја мајка је била... јесте, веома важан уредник...
У реду, верујем да је моје време истекло. Твој ред.
- Стварно? - Удахни дубоко.
- Добро? - Да.
Па, како рекох неко вече,
власник сам компаније која се бави рекламирањем филмова.
Нисам знао да си власник компаније.
Вероватно зато што то нисам споменула,
али сада пошто знам да те је одгајала тако вредна мама,
могу то да кажем, а да те можда не уплаши.
- Не, не, још увек сам мало заплашен. - Па, мало је ништа.
- Да... - Шта је са твојом породицом?
Добро, брзо ћу то испричати.
Моји родитељи су се развели када сам имала 15 година.
Јединица сам и нисам приметила да ће се то десити.
Знаш, били смо стварно блиски. Звали смо се три мускетара.
Једне ноћи након вечере су моји родитељи хтели
да разговарају са мном и рекли ми да се разводе.
Мислила сам да се шале.
Онда сам у углу ока видела кофер, у ходнику...
и мој тата се те вечери иселио.
Мислим да сам плакала док нисам
заспала. У сваком случају, дуго времена.
И...онда сам схватила да је боље да очврснем и да то преболим и
нисам од тада заплакала.
Такође, никада више нисам помислила на тај спаковани кофер.
И то је моја трагична, мала прича.
Хајде да наручимо.
Стани, ниси заплакала од своје 15. године?
Знам да то мора да значи нешто ужасно, али... покушавам...
Веруј ми. Можемо ли још мало да причамо о теби, молим те?
Да. Апсолутно, у реду. Па ја стално плачем.
- Не плачеш. - Да, плачем.
- Више од иједне жене коју знаш. - Не мораш да будеш тако фин.
Случајно је то истина. - Стварно?
Добра књига, одличан филм...
Рођенданска честитка, јецам. Ја
сам прави плачљивко. Стварно јесам.
- Ово је било дивно поподне. - Било је стварно добро поподне.
Знаш, не мораш ме отпратити до врата, напољу је хладно и...
Можеш једноставно да кажеш да не желиш да уђем.
Не, није то у питању, само...
Не! Само сам уморна, мало ћу да дремнем.
- Није то! - Добро, претвараћу се да ти верујем.
Одлазим за девет дана, што ово чини компликованим и...
Нисам сигурна да са компликованим
могу изаћи на крај у овом тренутку.
Добро.
А ово не чини ствари компликованим?
Секс све чини компликованим, чак и кад га немаш...
То што га немаш чини ствари компликованим.
Зато је обично боље имати га... кажу неки.
Па, ујутро одлазим на посао.
Обећавам да ти више пијан нећу банути на врата у скорије време.
Видећемо се, у реду? Смислићемо нешто. Добро? - Добро.
Ледено...
- Здраво. - Здраво. У невреме? - Не, не, уђи.
- Како иде? - Добро, све је добро.
Овај Федекс је био на капији, из
градића по имену Лондон, Енглеска.
Један мој пријатељ пише књигу, ја му дајем примедбе. Понекад.
- Имаш друштво? - Приредила сам малу "Хоника" забаву.
Шта си урадила? Придружила се храму од нашег задњег сусрета?
Не. Мој комшија је знао да не знам никога овде,
па ме је упознао са неким својим пријатељима,
а то се некако претворило у "Хонику".
Хоћеш ли да уђеш на кратко? - У реду, умем ја да играм ту игру.
Добро мирише.
Ово је најбоља Хоника на којој сам био.
Ја сам попио превише вина, зато ћу морати да прекинем.
Не слушај их, они су луди.
Добро, хоћеш да кажеш да ниси био женскарош?
Никада! Оженио сам се веома млад.
Да, само зато што је имао најбољу девојку у граду,
па је морао оженити да је скине са тржишта. То је истина.
Сви су волели Мериот. Имала је најлепши осмех.
Шта је рекао? Да је имала најбоље дупе?
Најлепши осмех.
Мада јој ни дупе није било тако лоше.
Заиста је имала диван осмех, била
је девојка коју сам највише желео.
Шта је са тобом, Мајлс? Ти си градски човек, претпостављам?
Не, господо, жалосно, али нисам. Ја сам
човек који може бити само са једном женом.
У ствари, виђам се са лепом глумицом већ неких пет месеци.
Не знам шта види у мени, али знам
да сам најсрећнији човек на свету.
Глумица је? У ком је филму играла? Да ли смо их гледали?
Није доста снимала, још, али... Где је вечерас?
Погледај, полумртав је, а још је заинтересован.
Па, радознао сам. Он је овде, а где је она?
У питању је локација у Новом Мексику.
Ради на малом Инди филму тако да није могла да буде овде.
Вратиће се за десет дана. Њен губитак, наш добитак.
- Хвала, Артуре. - Мислим да морамо да оставимо ову омладину
и вратимо се нашим креветима.
Добро, Нормане, зваћеш ме на карте.
Имам број твог мобилног, чућемо се.
У реду, удари овамо...
Ово је била невероватна ноћ.
Знаш, Артур Абот је можда последњи
велики Холивудски писац те генерације.
Хвала. Постоје неке познате ствари
које говоримо зато што их је он написао.
Знам, причао ми је да је његов пријатељ писао Казабланку,
али је он додао оно "мали" на "Ко гледа у тебе, мали. "
Хало... што потпуно прави реченицу: "Ко гледа у тебе, синко?"
Само што није тим тоном.
Тако је скроман.
Дао ми је дугачак списак старих
филмова и рекао да их морам одгледати.
Наравно, није све он писао. Данас
сам одгледала два, фантастични су.
Можда можемо некада заједно одгледати неки. - То би било супер.
У реду, супер. Онда ћу те дефинитивно звати.
Храна је била дивна, а тек макарони са чоколадом.
Дивно. Било је забавно дружити се с тобом.
Добро, извини. Нисам мислио да те два пута пољубим...
Па још се и дуже задржати приликом другог пољупца.
Ово је званично лудо време.
Немој да те одува!
Нисам сигурна да са компликованим могу да изађем на крај?
Боже, знам да будем права кретенка.
Аманда Вудс... Зачепи!
Сваки пут одбаци сваког момка.
Не ради се о томе хоће ли се икада променити, него жели ли то.
- Изненађење. - Да, јесте.
- Здраво. - Здраво.
Била сам код куће и размишљала сам о теби и
схватила да мало компликација никоме не може да шкоди.
Онда сам помислила, можда ово уопште није тако компликовано.
Такође желим да се извинем што те нисам позвала да уђеш данас.
Не знам шта ми је тачно било, али
шта год да је, мислила сам да...
Треба само да...
Ниси сам, зар не?
Не, нисам, уствари. Жао ми је.
Не, немој. Нисам требала тек тако...
Добро. Озбиљно, немој да бринеш због овога.
Ово сам само ја, понашам се као будала.
- Ко је то, тата? Тата? - Да.
Ја сам тата.
Аманда, ово је моја кћерка Софи.
Софи, ово је моја пријатељица Аманда.
Здраво. Како сте?
Добро сам. Хвала. Како си ти?
Врло добро, хвала. Желите ли да уђете?
Не, ја сам само... Здраво.
- Дођи овамо. - Тата, ко је ово?
Ово је Аманда.
Аманда, ово је моја најмлађа кћерка, Оливија.
- Софи и Оливија. - Тата, тата.
Извини, да. Наравно, уђи. Уђи.
Добро.
Тата, можемо ли да добијемо по топлу чоколаду, молим те? - Да.
- Са Манчмелоу-ом? - Да.
- Тата, узми јој капут. - Да.
- Могу ли, могу ли...? - Наравно, хвала.
- Јеси ли ожењен? Реци ми брзо. - Не.
Знам, мало сам се више дотерала...
Изгледаш као моја Барбика.
Хвала. Је ли ово за нас?
- Да... Осим... жао ми је због вина. - Хвала.
Извињавам се што ово нисам раније споменуо...
- Ти си Р-А-З-В-Е-Д-Е-Н? - У-Д-О-В-А-Ц. Пре две године.
Да ли си, неким случајем, за топлу чоколаду?
У ствари, јесам.
- Изволи, Оливија. - Хвала.
Дувај, врело је.
И ти Софи.
- Она има више Манчмелоуа од мене. - Не, нема. Обе имате по пет.
- И ти имаш пет. - Хвала.
Шта?
- Имам нешто на усни? - Погледај, тамо...
- Здраво. - Здраво.
Дувај у моју.
Хвала.
У прави час.
- Тата, уради г. Салвету. - Не.
- Молим те. - Нећу да... - Уради то, молим те.
У реду, урадићу то брзо.
- Хвала на томе. - Нема на чему. Сад то уради. - У реду.
Аманда, могу ли да позајмим твоју салвету?
Да...
Додај ми оне наочаре, требаће ми.
Аманда, допашће ти се ово. Тако
је смешно да ћеш са столице пасти.
Здраво.
Здраво, ја сам г. Салвета.
- Здраво, децо. Ко је ово? - Аманда. - Зашто смешно прича?
- Аманда... - Да, али одакле је?
- Сад пуши! - Да, пушим.
Пушење је заиста лоше за вас.
Аманда, погоди шта? Имамо шатор у нашој соби. Хоћеш да га видиш?
Не, не, не. Аманда неће пузати у ваш шатор.
Не волиш шаторе?
Добро, ово је стварно супер. Уђи унутра.
Лези... Ево, Аманда, можеш да
легнеш на мој јастук. - Хвала. - Лези.
Хоћеш ли молим те престати наређивати?
- Лези, молим те. - У реду.
Баш фино.
Опростите.
- Ово је изузетно диван шатор. Има нешто, зар не? - Удобан је.
Да. Ко је правио све ове дивне звезде?
Ми смо. Три мускетара.
- Аманда. - Да. Дивно миришеш.
- Стварно? - Да, волим парфеме, али ми он не да да их стављам.
Зато што добро миришеш и без њих.
- И ти, узгред. - Хвала.
Али ја сам старија, па ми је ваљда зато дозвољено. - Тачно.
- Свиђа ми се твоја сенка. - Хвала.
- И твој руж. - Хвала, нов је.
- Како се зове? - Мислим да се зове пољубац бобица.
- Онда нека буде пољубац бобица. - Пољубац бобица.
Да видим. Добро ти стоји.
Аманда, ако желиш да преспаваш код нас,
у реду је. Можемо да саставимо кревете.
Лепо од тебе што ме зовеш, али можда
неки други пут. Хоће ли то бити у реду?
Да.
Добра девојка.
- Никада нисмо имали девојке у гостима. - Знам.
- Стварно ми се допада. - И мени.
Не могу да замислим да је ико бољи хит код моје деце.
Стварно су дивне, Греам.
Софи је, на жалост, преузела улогу мог заштитника.
Брилијантна је, али мрзим када брине о мени.
А Оливија је... зна да буде прилично опасна.
Што, морам да признам, ми се допада код ње.
Само покушавам да схватим зашто ми ниси рекао за њих.
Зато што обично не говорим женама за њих.
Мало ме буни, јер ти си тај који је желео
да идемо на ручак да се боље упознамо.
Кад то тако кажеш, звучи ужасно.
Немам шта рећи у одбрану, сем док добро
не упознам некога, лакше ми је да будем
нормалан самац, јер је исувише
компликовано да будем оно што заиста јесам.
Ја сам тата са пуним радним временом. Ја
сам родитељ који ради. Ја сам мајка и отац.
Ја сам човек који чита књиге о томе
како бити родитељ и куваре пред спавање.
Викенде проводим купујући играчке,
учим да шијем, ја сам г. Салвета.
Под сталним сам притиском, и некако ми је лакше
да поделим свој живот само док ово схватим.
Прошли викенд су деца била код бабе и деде и док их није било
могао сам да будем неко коме топла
чоколада није просута на фармерке.
Немам представу како да се виђам са девојком и будем ово.
И претпостављам да је ту и могућност које се плашим,
а то је шта та друга особа може да учини ономе што смо ми
и како живимо из дана у дан.
Да...
Претпостављам да пошто одлазим за седам дана
почињем да разумем зашто ми ниси рекао. Некако.
Мислио сам да ће бити тешко упознати их
с неким кога можда више никад неће видети.
Да.
Јер сам ја неко с ким си једном водио љубав и два пута спавао.
Уствари, мислио сам да сам ја неко с ким си ти
једном водила љубав и два пута спавала. Човече.
Мислим да смо давно прешли границу компликованог.
Да, ја сам уредник из Лондона, ти си...
Прелепа жена која прави рекламе за филмове из ЛА.
Много се разликујемо. Ја имам краву, иза куће у дворишту.
- Имаш краву? - Да, шијем и имам краву.
Шта кажеш сад о тешком везивању?
Прилично је тешко.
Тако је.
- Добро јутро, Хесус. - Добро јутро.
- Санта Ана. - Да, већ дуже време.
- Здраво, Марта. - Здраво, Ајрис.
Здраво.
- Добро јутро. - Избројао сам. Данас је премијера девет филмова.
Сећам се времена када је толико филмова излазило месечно.
Сада филм мора да заради првог викенда или је мртав.
Ово би требало да буде погодно за добар посао?
Артур, јеси ли одувек овако борбен?
Можда сам мало успорио, али да. Мораш да се бориш, дете.
ОК, твоја пошта. Компанија за испоруку гаса, телефонски рачун...
И писмо од Задужбине Писаца Америчког Запада.
Јеси ли гледала филмове које
сам ти препоручио? - Да, одлични су.
- Ајрин Дан је фантастична. Гамшин. - Боже, на тоне.
Артур, зар не желиш да отвориш писмо које си бацио у канту?
Не, упорно ми пишу о једној ствари. Али можда је важно.
Није. Желе да ми организују некакво признање.
Ноћ са мном. Не знам, звучи одвратно.
О чему то причаш? То звучи брилијантно.
Да ли би ти желела да изађеш на бину,
са дубком, изгледајући као стогодишњак,
и гледаш 11 шмокљана који су дошли само тебе да виде?
Нека забораве.
Нећу да паднем на ово.
Па, сада, шта има?
Смем ли?
Вече са Артуром Аботом.
Поштовани г. Абот, после неколико покушаја да
вас контактирамо, још нисмо добили ваш одговор.
Ова ноћ ће бити посвећена вашем животном достигнућу
у писању сценарија и вашем
доприносу професије писања сценарија.
Честитамо на веома заслуженој части.
Артур, ово је велика ствар. Желе то да ураде убрзо.
Слушај, ја мислим да ћеш, уз мало вежбе, моћи сам да одеш тамо.
И знаш, можда могу да идем са тобом.
Као твоја пратиља или шта већ.
Поносно бих те одвео, драга, али не идем.
У сваком случају, како предлажеш да ме вратиш у форму? Озбиљно.
Лако.
Још мало, мало.
Браво. Сада идемо назад.
- Јеси ли добро? Сигурно? - Да, само сам се оклизнуо.
Хало? Хоћеш ли се икада вратити кући?
Боже, здраво. - Како иде? - Супер,
упознала сам заиста финог човека.
Видиш? А рекла си да нећеш никада. Какав је?
Стварно је сладак. Супер се осећам кад
сам с њим што је потпуно ново искуство.
И има око 90 година. - Ма дај...
Он је мој комшија... Амандин комшија.
Узгред, требао би скокнути до мене да је упознаш.
Да... Упознао сам је, уствари.
Без везе. Имам други позив. Можеш ли да сачекаш тренутак?
- Сачекај, заиста желим да разговарам с тобом. - Наравно.
- Хало? - Ајрис, здраво, Аманда је. - Како си? Шта има?
- Све је супер. А ти? - Фантастично ми је.
Слушај, можеш ли да сачекаш мало,
брат ми је на другој линији? - Греам?
Да, рече да сте се упознали.
Да, упознали смо се. Како је он?
- Добро, мислим. Можеш ли да сачекаш тренутак? - Наравно.
- Здраво, извини, била је то Аманда. - Како је звучала? Како је?
Баш ме је питала како си ти. - И шта
си рекла? - Рекла сам јој да сачека.
Могу ли да ти се јавим касније?
Могу да чекам док разговараш с њом.
- Стварно? - Сазнај како је.
Добро. Мој брат жели да зна како си.
Можеш ли му рећи да сам добро и да управо шетам Чарлија по селу?
Шта он ради? Је ли рекао?
Нисам сигурна. Хоћеш да га питам? - Наравно.
Добро, сачекај, молим те.
Не могу да верујем да си спавао
са женом која борави у мојој кући!
Рекао ти је то? - Боже! - Боже!
Боже! Мислила сам да разговарам са њим.
Можеш ли да сачекаш, молим те. Стварно ми је жао.
Не могу да верујем да си спавао са Амандом.
Једна ствар коју ме је питала је има ли мушкараца у граду
и ја сам је уверила да нема, а онда је
ти упознаш и одмах јој ускочиш у гаће.
Још увек сам ја...
Срање!
Мора да сам га изгубила. Аманда, заиста ми је жао.
- Могу ли да ти се јавим? - Наравно. - Добро, ћао.
- Да, хало? - Мајлс је, јесам ли у невољи?
- Мајлс, здраво. - Шта радиш на ово Бадње вече? - Не, много.
Још мало па ћу до видеотеке да узмем
следећи филм са Артуровог списка.
- Треба ли ти друштво? - Свакако.
Донео сам ти најбоље пиће у граду,
али нисам знао да ли волиш са мало крема или са пуно крема,
па сам понео оба и можеш да узмеш које хоћеш...
Па, здраво, љубитељу крема. Узгред, одлично изгледаш. - Хвала.
- Заиста добро. - Хвала, добро се осећам.
Вежбам са Артуром.
Шта? - Не, сигуран сам да је супер вежбање,
извини, али трудим се да га не замишљам.
Добро, вежба и није тако добра, али
разговор... Престани да се смејеш.
Разговор је заиста фантастичан.
Не... То ти потпуно верујем. Да те питам...
Јеси ли гледала овај? Огњене кочије, одличан је.
Тако добра песма од Вангелиса.
Електронску музику је пренео на други ниво, револуционарно.
Тестираћу те. Возећи гђу Дејзи, Ханс, веома неочекивано.
Сећаш ли се како било добра?
- Је ли ово лоша игра? - Не. - Добро. - Настави.
Понекад се збуним због моје...
Је ли те срамота због ове игре коју сам почео играти?
Добро, није баш нешто. Могу се смирити.
Два лудака и имаш и зликовца.
Не знам шта да кажем, скроз брутално.
Кладим се да ниси знала, написана је
само за филм, пун погодак, технички.
То нисам знала. Човек нигде не може да оде...
Боже... Овај, мораш га одгледати
некад. Мисија, тема је генијална.
Једноставно долази из сасвим другог места. Како...
Не могу ни... Обећај ми да ћеш је изнајмити и послушати.
- Изнајмићу је. - Хвала.
Променила је мој свет.
Шта?
Меги!
Зашто се увек заљубљујем у лоше девојке?
Ниси знао да је лоша девојка.
Знао сам да није добра.
Имаш ли нешто мало јаче?
Хвала.
Рећи ћу ово другачије...
Зашто ме привлачи особа за коју знам да није добра?
Случајно знам одговор на то.
Јер се надаш да грешиш и сваки пут
кад уради нешто што говори да није
добра, ти то игноришеш, а сваки пут
када уради нешто добро и изненади те
освоји те и губиш аргуменат да није за тебе.
Тачно.
И поврх тога ту је и оно старо:
Не могу да верујем да би таква девојка
уствари била са момком као што сам ја.
Знаш ли шта ми је вечерас рекла?
Да је завршила у Санта Феу после два дана
и да је била са оним како год да се зове.
Што значи да је била овде у граду.
Што значи да када сам јутрос разговарао
с њом на мобилни и када ми је рекла:
"Гледам кроз прозор и пада снег" да је била у Санта Моници.
Шта је урадила, посетила временску-прогнозу.цом?
Мора да су вриштали од смеха после?
А ја сам јој у међувремену јуче
послао божићни поклон у Санта Фе.
Стајао сам у реду у Федексу да би га добила на време.
Класика, зар не?
Слушај, не желим да ти уништим
Бадње вече. Не мораш да слушаш ово.
У реду је. Допада ми се друштво.
Шта кажеш на мало хране? Да нам направим Божићни фетичини?
Наравно. Слушај.
Знам да је тешко веровати људима
када ти кажу да знају како се осећаш.
Али ја у ствари знам како се осећаш.
Видиш, виђала сам се с неким у Лондону.
Радимо за исте новине.
Онда сам открила да се такође виђа са још једном девојком, Саром
из службе рада са читаоцима са 19. спрата.
Испоставило се да није заљубљен
у мене као што сам мислила да јесте.
Оно што хоћу да кажем је да разумем како је када се неко осећа
безначајно и малено.
И како те уствари могу болети места за
која ниси знао да их имаш унутар себе.
И уопште није битно колико фризура промениш или теретана посетиш
или чаша "шардонеа" попијеш са другарицама,
и даље сваку ноћ идеш у кревет преиспитујући сваки детаљ
и питајући се шта си погрешно урадила и
како си могла тако погрешно да схватиш.
И како си, до ђавола, само на
тренутак могла помислити да си срећна?
И понекад се уствари увериш да ће видети твоје светло и
појавити ти се на вратима.
И након свега тога... Колико год да то трајало...
Одеш на неко ново место
и упознаш људе који учине да се осетиш поново вредна
и мали делићи твоје душе се коначно почну враћати
и сва та магла, те године свог живота које си протраћила
ће на крају почети да бледе.
Срање. Теби ово треба више него мени.
- То радиш овде? Пребољеваш некога? - Да.
Ово сам ја у доброј форми. Је ли то тип
који ти је послао странице свог романа?
- Да... требам му. - Значи у контакту сте?
- Сво време. - То значи да је немогуће да га заборавиш
што је за њега супер, али по тебе грозно?
Видиш како је твој живот супер у поређењу са мојим?
Добро, идемо.
Ја ћу да спремим теби фетичини.
Бадње је вече, сешћемо на под, запалити ватру у камину,
отворићемо шампањац и прославићемо то што смо млади и живи.
- Са мном си, Симкенс? - Мајлс...
Ти си стварно невероватно пристојан човек.
Знам, то ми је одувек био проблем.
Добро, ево га. Артурова тема. Мислим
да је заиста добро. Озбиљан сам.
Направићу му ЦД од ове песме.
Сваки пут кад је чује, самопоуздање
би требало да му расте да оде тамо.
- ОК? - Да. - Идемо.
Јесам ли украо ово?
Џон Вилијамс. Тако је, нисам је ја написао.
- У реду, сад је ово права... Добро. - Идемо. - Да.
Мало Артура са ноћне стране.
Је ли тако? Откачено је. Звучи као он.
Такође сам написао једну што звучи као ти.
Јеси?
Ајрис, да си мелодија...
Користио сам само добре ноте.
Ајрис живи сама поред Артура који је мало откачен...
Импресиониран сам.
Ти си чудо.
Да... Ово је кучка.
Ти мора да стално долазиш у Лондон пословно, зар не? - Лондон?
Никада.
- Њу Јорк? - Не баш, али то је лакше. Идеш ли ти тамо често?
Ретко.
- Везе на даљину могу да функционишу, знаш? - Стварно?
Моје везе не функционишу чак и кад живим у истој кући са неким.
Можда ово буде добро решење за тебе.
Човече...
Добро.
Хајде да кажемо да се то деси.
Договоримо се да свако путује тамо-амо што више може.
Да, то је дефинитивно изводљиво.
И онда, рецимо, да за шест месеци ударимо у зид.
Ја не могу стално да одсуствујем са посла,
или се девојчице не могу помирити да те тако често нема
и почињемо да осећамо напетост, знамо да ово неће успети,
почнемо се свађати јер не знамо шта друго да радимо и онда
и након дугог тел. разговора пуног суза, с твоје стране,
једноставно се поздравимо. И то ће бити то, стварно.
Никада више нећемо налетети једно
на друго. И шта ће онда остати?
Двоје јадних људи који се осећају тотално збркано и повређено.
Или... Хвала.
Или можда једноставно да увидимо да су
неколико протеклих седмица биле савршене.
И можда и не може бити боље од овога и можда ово
покушавамо да решимо јер се тако добро осећамо,
а можда само чињеница да ја одлазим чини ово узбудљивијим
него што у ствари јесте.
Можда... - Ти си озбиљно најдепресивнија
девојка коју сам икада упознао.
Знам.
- Имам други сценарио за тебе. - Добро.
Заљубљен сам у тебе.
Извини на отворености...
али колико год да је та чињеница
проблематична, ја сам заљубљен
у тебе.
И не осећам ово зато што ти одлазиш
и не зато што је добар осећај осећати се овако,
што, узгред, и јесте и био је пре него си откачила тако...
Не могу да разумем математику овога, само знам да те волим.
Не могу да верујем колико сам то пута рекао.
И никада нисам мислио да ћу опет овако
осећати, а то је прилично феноменално.
И знам да идем у пакету, троје по цени једнога,
и да можда мој пакет на дневној светлости и није тако диван,
али коначно знам шта желим и то само по себи је чудо.
И то што желим си ти.
Нисам очекивала "Волим те".
Не гледај ме тако, покушавам да нађем праве речи.
Мислим да ако ти очигледан одговор одмах не пада на памет
можемо једноставно... да причамо о нечем другом.
Као на пример о томе колика сам будала.
Сећам се да си ми обећала да се нећеш заљубити у мене.
Морам више пажње да обраћам.
Никада нисам упознала човека који прича колико и ја.
Али, ћути бар на тренутак. Молим те.
Не знам како то до сада нисам схватио.
То је супер, она је тако сигурна у себе.
И секси. Заиста секси.
У сваком филму који ми је рекао
да погледам има једна моћна жена.
Шта ако ти покушава рећи нешто тиме?
Добро, извини због тога. Пипање груди.
Било је случајно. Случајно пипање груди.
Извини...
Промена теме. У реду.
Артур је тражио да напишеш неке стихове за његову песму.
Шта је било? Ко је то? Меги.
Хало?
Здраво.
Добро сам.
У ствари, Меги, мало сам заузет тренутно.
Не, кад можеш да будеш тамо?
У реду. Бићу тамо.
Не, не, не. За пола сата. Можда мало дуже.
Добро, ћао.
- Недостајем јој. - Видиш? Уразумила се.
Требали би да узмемо рачун.
Не, не, не. Не жури, сачекаћу да завршиш.
Завршила сам. Ниси ни такла туњевину са зачинима.
У реду је, заиста.
Ти можеш да идеш, ја ћу платити ово.
Видимо се касније на свечаности. Мислим, ако стигнеш.
Морам да одем до Силвер Лејка, али ћу покушати да стигнем.
У сваком случају донећу музику...
Заиста желим да будем тамо, али не
знам колико ће ово дуго да траје.
Жао ми је.
У реду је, не брини.
- Срећно. - Хвала.
Хало?
Џаспер? Управо читам твоје странице.
Нисам заборавила, само што нисам имала времена, то је све.
То није истина, јавила би ти се кад прочитам...
Какво изненађење?
Не видим никакву кутију.
Да, сигурна сам.
Сачекај, проверићу у кухињи.
Не, није тамо.
Одох до капије.
Да, кад си га послао?
Донео сам ти божићни поклон.
- Ово место ти одговара. - Да, како да не.
Стварно.
Па, на крају ћеш погледати у мене?
Здраво.
Дошао сам зато што те морам видети. Стварно.
Џаспер, заиста не разумем ово.
Мислим, била сам тамо три године, сећаш се?
Четвртасто паковање, округла рупа.
Једном си ми рекао да нисмо једно за друго,
да смо као четвртасто паковање у округлој рупи.
Не сећам се тога, знам само да ми је било грозно кад си отишла.
Исто тако више нисам проверавао моју пошту.
Излуђивало ме је што се више нисмо чули.
Не желим да те изгубим, душо.
Изгубиш?
Ово је превише збуњујуће.
Дођи овамо.
Зезнула сам ствари. Мајлс, ти то
никада ниси урадио. Погрешила сам.
Била сам глупа и импулсивна. Он није био оно што сам мислила.
Почела сам да мислим на тебе и
желела, надала се да ћеш ми опростити.
Хоћеш ли, Мајлс? Да ми опростиш?
Знаш шта мислим?
Кад се вратиш у Лондон, можда се можемо негде заједно искрасти.
Можда у Венецију. Ја и ти у Венецији - то може бити добро.
Јеси ли озбиљан? Мислим... Јеси ли слободан да то урадиш?
Драга, управо сам пола света прешао да те видим, зар не?
Ниси ми одговорио на питање.
Више ниси са Саром?
Мислим, то си дошао да ми кажеш?
Волео бих само када би схватила колико сам збуњен у вези овога.
Добро, дозволи да преведем... Значи, ти си и даље верен?
- Да, не... Мислим. - О, Боже.
Ово је било стварно близу.
Знаш, никада нисам мислила да ћу
ово да кажем... буквално никада,
али мислим да си био апсолутно у праву у вези нас.
Веома четвртасто паковање, веома округла рупа.
Не можеш да мислиш тако. Супер ствар је да у ствари мислим.
И касним око три године да ти ово
кажем, али ипак ти то морам рећи.
Џаспер, стани, треба ми светла.
Џаспер, никада се ниси лепо опходио према мени... - Душо.
Сломио си ми срце, а понашао си се као да сам
на неки начин ја крива, да ја нисам разумела.
Била сам сувише заљубљена да би била
љута на тебе, па сам зато себе кажњавала.
Годинама! Банеш ми овамо на мој божићни одмор
и кажеш да не желиш да ме изгубиш, а само што се ниси оженио!
Некако ово морам да кажем:
Завршено је.
Ова уврнута, отровна ствар међу нама је коначно
завршена! Била сам глупа што сам била заљубљена у тебе!
Имам живот који морам почети да живим!
- И ти нећеш бити у њему! - Драга.
Морам да будем на једном заиста
важном месту, а ти мораш да идеш!
- Одмах! - Шта те тачно спопало?
Не знам. Али мислим да је то нешто слично Гамшину...
- Ајрис... Ти си нокаут. - Хвала. Могу ли да кажем да си и ти?
Јесам ли добро завезао кравату? Нисам је носио 15 година.
- Савршено. - Допада ми се овај Хуго Бос. Кроји лепа одела.
Имам нешто за тебе.
Опрости ми, али када смо последњи пут изашли
на састанак, ово смо направили. - Предивно је.
Ако је отрцано, или ако ће ти упропастити
хаљину, не мораш да га ставиш.
Волим отрцано. Тражим отрцано у мом животу.
Лепа реченица. Сви ти филмови.
У реду, урадимо то. Хајде да завршимо са том бруком. ОК?
- Г. Абот? - Да, господине. Спремни смо за вас.
Даме и господо, г. Артур Абот.
Здраво.
Хвала пуно...
- Ја ћу преузети одавде, г. Абот. - То је то, срећно.
Урадићу то.
- Човек је рок звезда. - Здраво.
Извини што касним. Ово са Меги је
потрајало, али је завршено, крај, "капут".
Дивно изгледаш.
Хвала.
Хвала, хвала.
Апсолутно сам усхићен
зато што сам се попео уз ове степенице.
У Холивуд сам дошао пре преко 60
година и одмах се заљубио у филмове.
И то је љубавна веза која траје цео живот.
Када сам први пут стигао у Тинсел Таун,
тада није било синеплекса ни мултиплекса
нити блокбастера, ни ДВД-а...
Дошао сам пре него су конгломерати почели поседовати студије.
Пре него су филмови имали тимове за специјалне ефекте.
И дефинитивно пре него су о филмовима почели
извештавати као резултате утакмица у вестима.
Фантастичан је.
- Ајрис? - Да? - Шта радиш за Нову годину?
До Нове године се враћам у Енглеску.
Знаш, ја никада нисам био у
Енглеској. Никада нисам био у Европи.
Не? - Ако дођем тамо, хоћеш ли изаћи са мном за Нову годину?
Волела бих то.
Добро, нећемо правити већи проблем
од овога него што већ јесте. - Нећемо.
Није као да се више никада нећемо чути, или слати e-mail или...
- Без утврђених правила. - Тако је.
Сада ћу те пољубити по милионити пут и рећи: "Видимо се".
Видимо се.
Чувај се.
Јесте ли имали добар одмор, гђице?
Да, супер.
Можда најбољи до сада.
Аманда Вудс,
добро дошла назад.
Окрени се.
Окрени се. Врати се, молим те.
- Јесте ли заборавили нешто? - Да! Да!
- Зар не можеш брже? - Овај пут је незгодан, потрајаће.
У реду је, стани.
Мадам? Мадам...
Греам!
Греам.
Знаш, нешто сам мислила...
Зашто да идем пре Нове Године?
То нема никаквог смисла.
Мислим, ниси ме позвао да изађемо, али...
рекао си да ме волиш. Зато мислим
да имам пратиоца. Ако ме желиш?
Ја Нову Годину чекам са девојчицама.
Звучи савршено.
Дај ми пољубац.
Хајде да отварамо Божићне поклоне.
Душо...
- Изазивам те. - Мене?