Advertise your product or brand here contact www.OpenSubtitles.org today
Zbývá 13 metrů. Tohle bys měl vidět.
Fajn, jeď přes zábradlí na přídi.
Mire-2, najedeme přes příď. Udržujte spojení.
Ticho. Natáčíme.
Vynořuje se před námi ze tmy jako bludná loď,
to mě vždycky dostane.
Vidět ten smutný vrak někdejší slavné lodi, jak leží tam,
kam dosedla 15. dubna 1912 ve 2.30 ráno...
po dlouhém pádu...
do hlubin.
Tobě to ale kecá, šéfe.
Průzkumný ponor č.6.
A jsme opět na palubě Titaniku.
Čtyři kilometry pod hladinou.
3821 metrů.
Venku je tlak 1400 kg na centimetr čtvereční.
Ta okna mají tloušťku 23 cm, a když prasknou,
jsme za dvě mikrosekundy mrtví.
Dost těch keců.
Zaparkuj ji na střeše důstojnických ubikací jako včera.
Jasně.
Mire-2, přistáváme těsně nad velkým schodištěm.
Můžeme vypustit sondu?
Jo, Brocku, vypouštíme Dunkina. Jeď, Charlie.
- Prima, povolte lano. - Povolit lano.
Brocku, spouštíme se dolů podél trupu.
Rozumím. Fajn, najeďte dveřmi do prostoru pro cestující první třídy.
Prohledejte halu a jídelnu na palubě D.
Rozumím.
- Povolte lano. - Lano.
Tak, a teď doleva. Doleva.
Šmejdil vyráží na průzkum. Míříme dolů schodišťovou šachtou.
Teď dolů na palubu B, Lewisi.
Paluba A.
- Povol mi lano, kapitáne. - Paluba B. Jeď tam.
- Pozor na rám dveří. Bacha. - Vidím ho. Bez obav.
VIRTUÁLNÍ OVLÁDÁNÍ
Bez problémů. Klid, šéfe.
Teď se otoč.
- Povol mi lano, kapitáne. - Otoč se. Bacha na zeď.
Brocku, jsme u piana. Slyšíš?
Slyším.
Jsme tu.
- To je ono. Dveře do ložnice. - Vidím.
Jsme tam, kámo. Jsme tam.
To je Hockleyho postel. Tam ten pacholek spal.
Někdo zapomněl vypnout vodu.
Počkej. Moment. Vrať se doprava.
Dveře od skříně. Jdi blíž.
- Něco cítíš, šéfe? - Chci vědět, co je pod nimi.
Vytáhni ruce, kámo.
Prima.
- Opatrně. Můžou se rozpadnout. - Jasně.
Fajn. Přetoč je. Dělej.
To je ono. Pokračuj.
Teď je pusť.
Ty bláho. Vidíš to, šéfe?
Bude výplata, hoši.
Budeme ve vatě!
- Dokázali jsme to, Bobby. - Vylovili jsme ho.
Jo! Jsi hvězda!
Kdo je jednička? Řekni.
Ty, Lewisi.
- Bobby, podej mi doutník. - Tumáš.
Otevři ho.
Moment. Obejdu to.
- Natáčíš to? - Jo.
Sakra.
Diamant nikde.
Šéfe, to samé se stalo Geraldovi,
a už se z toho nevzpamatoval.
Přestaňte filmovat.
Brocku. Partneři chtějí vědět, jak akce pokračuje.
Ahoj, Dave. Čau, Barry. Hele, v sejfu nebyl.
Ale žádný strach. Ještě může být na spoustě míst.
Jasně.
Mezi sutí na podlaze, v pokoji její matky.
- V lodním sejfu na palubě C. - V kouzelném klobouku.
A na dalších místech.
Musíte věřit mé intuici. Vím, že jsme blízko.
Musíme na to jít vylučovací metodou.
Počkat.
- Ukaž mi to. - Něco jsme přece jen našli.
- Kde je fotografie toho náhrdelníku? - Za chvilku zavolám.
14. dubna 1912
To mě podrž.
Lovce pokladů Brocka Lovetta proslavil nález španělského zlata.
No jo, hned tě nakrmím.
Teď najal ruské ponorky, aby se dostal do vraku nejznámější lodi,
Titaniku.
Hovoří s námi přes satelit z průzkumné lodi Keldyš...
v severním Atlantiku.
- Ahoj, Brocku. - Ahoj, Tracy.
Každý samozřejmě zná historky o Titaniku.
O tom, jak hudebníci hráli až do konce a tak.
Ale mě víc zajímají příběhy, které se nevypráví,
tajemství skrytá hluboko v trupu Titaniku.
Moderní technika nám umožňuje dostat se do trupu lodi dál...
než kdokoli předtím.
O vaší expedici se bouřlivě debatuje.
Mluví se o právech na majetek z vraků i o etice.
Mnozí vás mají za vykradače hrobů.
Vyzvednutí artefaktů z Tutanchámonovy hrobky se taky neříká...
- Co je? - Zesil to, zlato.
Mám tu experty z muzea,
kteří vyzdvižené předměty adekvátně ošetří a utřídí.
Dneska jsme třeba našli tenhle obraz.
Ten kus papíru byl pod vodou 84 let...
a můj tým jej vyzvedl nepoškozený.
Copak měl navždy zůstat na dně oceánu?
Vidíme ho a...
To mě podrž.
Brocku, máš hovor.
Bobby, zrovna spouštíme ponorky. Nevidíš?
Věř mi, tenhle telefonát ti za to stojí.
To pevně doufám.
- Mluv nahlas. Ta paní je trochu starší. - Paráda.
Tady Brock Lovett. Čím posloužím, paní...
Calvertová. Rose Calvertová.
Paní Calvertová?
Jen se chci zeptat, jestli už jste našel Srdce oceánu, pane Lovette.
Říkal jsem, že tě to bude zajímat.
Poslouchám, Rose.
Můžete mi říct, kdo je ta žena na obrázku?
Ano. To jsem já.
Je to lhářka a cvok! Buď chce prachy, nebo slávu.
Bůh ví proč! Jako ta Ruska, Anestézie.
Už jsou tady!
Rose Dewittová-Bukaterová zemřela na Titaniku, když jí bylo 17.
Přesně tak.
Kdyby ještě žila, bylo by jí přes sto let.
Za měsíc sto jedna.
Fajn, tak je to hodně stará lhářka.
Už jsem si ji prověřil. Mám o ní informace,
které sahají až do 20. let, kdy byla herečkou.
Herečka. To je tvoje první stopa, Sherlocku.
Tenkrát se jmenovala Rose Dawsonová. Pak si vzala chlapíka jménem Calvert.
Odstěhovali se do Cedar Rapids, kde porodila pár dětí.
Calvert je po smrti, v Cedar Rapids prý taky chcíp pes.
A ti, kdo o tom diamantu vědí,
mají být buď mrtví, nebo jsou na téhle lodi. Ale ona o něm ví.
Necestuje zrovna nalehko, co?
Rychle, pomozte mu!
Paní Calvertová, jsem Brock Lovett. Vítejte na palubě lodi Keldyš.
Doprovoďte ji dovnitř.
- Dobrý den, slečno. - Dobrý den.
- Vítejte na palubě Keldyše. - Díky.
Ano?
- Líbí se vám vaše kajuta? - Ano, je pěkná.
Už jste se seznámil s mou vnučkou Lizzy? Stará se o mě.
Seznámili jsme se před pár minutami. Vzpomínáš, babi, na palubě?
Vlastně ano.
To je hezké. Vždycky s sebou vozím své fotografie.
Mohu vám pro něco skočit? Nepotřebujete něco?
Ano.
Chtěla bych vidět tu kresbu.
Ludvík XVI. Nosil nádherný drahokam, Modrý korunní diamant.
Zmizel v roce 1792.
Tou dobou chudák Ludvík přišel o všechno od krku dolů.
Má se za to, že korunní diamant při tom také rozsekli.
Byl přebroušen do srdcovitého tvaru, a od té doby se mu říká Srdce oceánu.
Dnes by byl cennější než Diamant naděje.
Byl hrozně těžký. Měla jsem ho na krku jen jednou, tady.
Babi, chceš říct, že tohle jsi ty?
Jistě, drahoušku.
No nebyla jsem kus?
Vystopoval jsem diamant pomocí záznamů o pojištění.
Starý pojistný nárok byl vyplacen v absolutní tajnosti.
Můžete mi říct, kdo ten nárok uplatnil, Rose?
Řekla bych, že někdo jménem Hockley.
Správně. Nathan Hockley. Pittsburský ocelář.
Za diamantový náhrdelník, který jeho syn Caledon koupil své snoubence, vám.
Týden předtím, než vyplul na Titaniku.
Pojistný nárok byl vznesen hned po potopení.
Takže diamant se musel potopit s lodí.
Vidíte to datum?
"14.dubna 1912."
Takže pokud vaše babička mluví pravdu,
měla ten diamant na sobě v den, kdy šel Titanic ke dnu.
Takže jste moje nová nejlepší kamarádka.
Tyhle věci jsme taky vylovili z vaší kajuty.
Tohle bylo moje.
Neuvěřitelné!
Vypadá přesně tak, jako když jsem ho viděla naposledy.
Jen ten obraz v něm se trochu změnil.
Myslíte, že byste se mohla vrátit na Titanic?
Takhle to bylo. Najede pravobokem na ledovec.
Ten jí při tom udělá do boku spoustu děr, pod čarou ponoru...
je jako řešeto.
Voda začne zaplavovat oddíly na přídi.
Voda v lodi stoupá a přelévá se přes vodotěsné přepážky,
které bohužel sahají jen k palubě E.
Příď se začíná potápět a záď se zvedá, nejdřív pomalu,
ale pak stále rychleji, až celý zadek lodi trčí do vzduchu.
A to je pořádný zadek. Nějakých 20 nebo 30 tisíc tun.
Trup lodi není na takový tlak stavěný.
Takže co se stane? Zlomí se od kýlu dolů...
a záď odpadne ve vodorovné poloze.
Jak příď klesá, táhne záď do svislé polohy, až se nakonec odtrhne.
Záď se pár minut pohupuje na hladině jako korkový špunt, plní se vodou...
a nakonec jde ke dnu, asi ve 2.20 v noci,
dvě hodiny a 40 minut po srážce.
Příď zatím šikmo klesá a přistane asi kilometr od místa srážky,
když dosedne na dno rychlostí 20, 30 uzlů.
Síla, co?
Děkuji za odbornou analýzu, pane Bodine.
Z lodi to bohužel vypadalo...
poněkud jinak.
Chcete nám o tom říct?
- Musí si odpočinout. - Ne.
- No tak, babi. - Ne!
Dejte mi diktafon.
Povídejte, Rose.
Už je to 84 let.
To nic. Jen se snažte rozpomenout na cokoli.
Chcete to slyšet, nebo ne, pane Lovette?
Už je to 84 let,
ale pořád cítím tu vůni čerstvé barvy.
Porcelán, který se nikdy nepoužil.
Povlečení, ve kterém se nikdy nespalo.
Titaniku se říkalo loď snů.
A taky že byla.
Opravdu.
Cestující třetí třídy v přední části lodi,
tudy prosím! Do téhle fronty! Tady...
- Velká loď, co? - To je parník, tati.
Máš pravdu.
Nechápu, proč ten povyk.
Nevypadá o nic větší než Mauretania.
Některé věci lze zlehčovat, Rose, ale Titanic ne.
Je o třicet metrů delší než Mauretania a mnohem luxusnější.
Vaši dceru je těžké ohromit, Ruth.
Tak tohle je ta údajně nepotopitelná loď.
Kdepak údajně. Ani Bůh by ji nepotopil.
Pane, na odbavení zavazadel musíte do hlavní budovy.
Tudy, pane.
Máte mou důvěru, pane. Domluvte se s mým sluhou.
Ano, pane. Je mi potěšením, pane. Mohu-li být nějak...
Jistě.
Všechna zavazadla z tamtoho vozu. Dvanáct z tohohle.
Sejf do salónní kajuty, pokoje B-52, 54, 56.
Dámy, pospěšme si. Pojďte.
- Můj kabát? - Mám ho, slečno.
Tohle je fronta na zdravotní prohlídku.
Cestující třetí třídy do fronty na zdravotní prohlídku.
Zvednout bradu.
POUZE PRO PŘEPRAVU OSOB
- Vítejte na palubě, madam. - Vítejte na Titaniku.
Pro všechny ostatní to byla loď snů.
Ale pro mě to byla otrokářská loď,
která mě vezla zpátky do Ameriky v okovech.
Navenek jsem byla spořádaná dívka.
Ale v duchu jsem křičela.
Jacku, jsi cvok. Vsadil jsi všechny naše prachy.
Když nic nemáš, není co ztratit.
Blbče. Jaks mohl dát do banku naše lístky?
Svene?
Jednu.
TŘETÍ TŘÍDA - WHITE STAR LINE
Prima.
Chvilka pravdy. Někomu to změní život.
Fabrizio?
- Nic. - Nic.
Olafe?
Nic.
Svene?
Dva páry.
Je mi líto, Fabrizio.
Jdi do hajzlu! Vsadils všechny naše peníze?
Je mi líto, že teď dlouho neuvidíš mámu.
Protože jedeme do Ameriky. Fulhand, hoši.
Jdeme.
Jedu domů!
- Jedu domů. - Jedu do Ameriky!
Ne, mladej.
Titanic odplouvá do Ameriky. Za pět minut.
Sakra, Fabri. Honem, pojď.
Cestujeme stylově. Jak dva zazobanci.
Jsme v podstatě šlechta, kamaráde.
Vidíš? Je to můj osud.
Říkal jsem ti, že se v Americe stanu milionářem.
- Jsi cvok. - Možná, ale mám lístky.
- A to prý jsi rychlý. - Počkej!
Hej, počkej!
Jsme pasažéři! Pasažéři!
Byli jste na zdravotní prohlídce?
Jistě.
Vši určitě nemáme. Jsme oba Američani.
Dobrá. Tak pojďte na palubu.
Máme neskutečnou kliku. Víš to?
Sbohem!
- Znáš na břehu někoho? - Ne. O to přece nejde.
- Sbohem. Budete mi scházet. - Sbohem!
- Sbohem. - Nikdy na vás nezapomenu!
Pojď se mnou, drahá. Pojďme.
PALUBA D
G-60.
S dovolením, madam.
Tady to je.
Jak se vede? Jsem Jack. Těší mě.
Jack Dawson. Rád vás poznávám. Jak se vede?
Jak to, že sis zabral horní postel?
Kde je Sven?
Vaše soukromá část paluby, pane.
Budete si něco přát? Promiňte.
- Tenhle? - Ne.
Bylo na něm hodně tváří.
To je on.
Mám je vybalit všechny, slečno?
Ano, tenhle pokoj potřebuje trochu barvy.
Dej je sem. Do šatníku.
Proboha, zase ty mazanice.
Byly to vyhozené peníze.
Rozdíl mezi Calovým a mým vkusem je v tom, že já nějaký mám.
Jsou úžasné,
jako nějaký sen.
Pravda bez logiky.
- Jak se ten malíř jmenuje? - Picasso, nebo tak nějak.
Picasso, nebo tak nějak. Z toho nic nebude. Věř mi.
- Degase dej do ložnice. - Alespoň byly levné.
Dej to do šatníku.
V Cherbourgu se nalodila žena jménem Margaret Brownová.
Říkali jsme jí Molly.
Do dějin se zapsala jako Nepotopitelná Molly Brownová.
Nechtělo se mi na tebe čekat věčnost, hochu.
Tady, jestli to uneseš.
Její manžel narazil někde na západě na zlatou žílu.
Byla tím, čemu má matka říkala "nové peníze."
Druhý den odpoledne už jsme pluli plnou parou na západ...
od pobřeží Irska,
před námi nic než oceán.
Vyplujte na širé moře, Murdochu. Ať se trochu protáhne.
Ano, pane.
- Plnou parou vpřed, pane Moody. - Jistě, pane.
POLOVINA - PLNÁ
Plnou parou vpřed.
Plnou parou vpřed!
No tak, chlapi, pohyb.
Kolik ukazuje tlakoměr?
Dobrá! Přiložíme pod kotel! Plnou parou vpřed!
Honem zpátky do práce.
TLAKOMĚR
21 uzlů, pane.
Podívej!
Vidíš ho?
A tamhle je další. Vidíš?
Podívej na tohohle! Jak skáče!
Už vidím Sochu svobody.
Zatím jen malinkou.
Jsem král světa!
Je to největší pohyblivý předmět, jaký kdy člověk vyrobil.
A je celá dílem našeho loďmistra, pana Andrewse.
Já ji jen dal dohromady, ale byl to nápad pana Ismaye.
Přišel s nápadem postavit parník tak velký...
a s tak luxusním vybavením, že jej již nikdy nikdo nepřekoná.
A díky naší vůli se ten záměr podařil.
Ale ale.
Lososa.
Víš, že to nemám ráda.
Však to ví.
Oba si dáme jehněčí. Nepropečené, s troškou mátové omáčky.
Jehněčí máš ráda, viď, zlatíčko?
Klobásu.
Jestlipak jí to maso taky rozkrájíte, Cale?
Kdo vymyslel jméno Titanic?
- To vy, Bruci? - Vlastně ano.
Chtěl jsem vystihnout tu velikost.
Velikost znamená stabilitu, luxus,
a především sílu.
Znáte dr. Freuda, pane Ismayi?
Zkoumá, proč mužům tolik záleží na rozměrech.
Mohlo by vás to zajímat.
Co to do tebe vjelo?
Omluvte mě.
Moc se omlouvám.
Je to ostrá holka, Cale. Doufám, že ji zvládneš.
Asi jí začnu vybírat četbu,
že, paní Brownová?
Freud, kdo je to? Cestuje na téhle lodi?
Líbí se ti tahle loď?
Je přece irská.
Anglická, ne?
Ne. Postavili ji v Irsku. Makalo na ní 15000 Irů.
Pevná jako skála. Velké irské ruce.
To se dalo čekat.
Psi z první třídy se sem chodí vykadit.
Abychom věděli, kde je naše místo.
Jak bychom mohli zapomenout.
Jsem Tommy Ryan.
- Jack Dawson. - Ahoj.
- Fabrizio. - Ahoj.
Kápne z těch obrázků nějaký peníz?
Tu pusť z hlavy, kamaráde.
To ti spíš ze zadku vyletí andělé,
než aby tě poctila svou pozorností.
Viděla jsem svůj život, jako bych ho už prožila.
Nekonečná šňůra večírků a plesů,
jacht a koňského póla.
Pořád stejní omezení lidé, stejná bezduchá konverzace.
Jako bych stála nad propastí...
a nebyl tu nikdo, kdo by mě strhl zpět.
Nikomu na mně nezáleželo,
nikdo si toho nevšiml.
Nedělejte to.
Stůjte.
Už ani krok.
No tak. Podejte mi ruku. Pomůžu vám zpátky.
Ne! Zůstaňte, kde jste.
Myslím to vážně.
Skočím.
Neskočíte.
Co tím chcete říct?
Neříkejte mi, co udělám a neudělám. Vždyť mě neznáte.
Jinak už byste skočila.
Rozptylujete mě. Jděte pryč.
To nejde. Už jsem se do toho připletl.
Když skočíte, budu tam muset za vámi.
Nebuďte směšný.
- Zabijete se. - Jsem dobrý plavec.
Zabije vás ten samotný pád.
Bude to bolet. Netvrdím, že ne.
Ale popravdě řečeno se víc bojím...
té studené vody.
Jak studené?
Ledové. Těsně nad nulou.
Byla jste někdy ve Wisconsinu?
Cože?
Tam jsou děsně studené zimy.
Tam jsem vyrostl, blízko Chippewa Falls.
Vzpomínám, že jsem jako kluk chodil s tátou...
rybařit na zamrzlé jezero Wissota.
- Při zimním rybaření musíte... - Vím, co je zimní rybaření.
Promiňte.
Jen jste mi připadala jako pokojová květinka.
A jednou se...
pode mnou probořil led.
Věřte mi,
tak studená voda,
jaká je tam dole,
vás bodá jak tisíc nožů. Po celém těle.
Nemůžete dýchat ani myslet.
Myslíte jen na tu bolest.
Proto se moc netěším, až tam za vámi skočím.
Jak jsem říkal,
nemám na výběr.
Asi pořád doufám, že přelezete zpátky,
a já z toho budu venku.
Jste blázen.
To říká každý,
ale při vší úctě, slečno,
nejsem to já, kdo chce skákat z lodi.
No tak.
Podejte mi ruku.
To přece neuděláte.
Jsem Jack Dawson.
Rose Dewittová-Bukaterová.
To mi budete muset napsat.
No tak, pojďte.
Držím vás. Dělejte.
No tak!
Pomoc!
- Prosím, pomoc! - Poslouchejte. Držím vás.
A nepustím.
Teď se vyšplhejte nahoru. No tak!
To je ono.
Nedokážu to.
Držím vás.
Co se tu děje?
Nesahejte na ni! Ani hnout!
Přiveďte lodního strážníka.
To je naprosto nepřijatelné.
Kdo ti dovolil dotýkat se mé snoubenky?
Podívej se na mě, ty špíno!
- Cale. - Jak ses mohl opovážit?
Cale, přestaň. Byla to nehoda.
Nehoda?
Ano.
Hloupá nehoda.
Nakláněla jsem se a uklouzla jsem.
Chtěla jsem vidět ty...
- Lodní šrouby? - Ano, a uklouzla mi noha.
Spadla bych do moře, kdyby mě pan Dawson nezachránil.
Sám při tom skoro spadl.
Chtěla vidět lodní šrouby.
Jak jsem říkal, ženy a technika se k sobě nehodí.
Bylo to tak, jak říká?
V podstatě ano.
Takže je to vlastně hrdina. Výborně, synku.
Tak se můžeme vrátit k brandy, ne?
Ale, vždyť jsi celá promrzlá. Pojď dovnitř.
Co takhle malou odměnu pro toho chlapce?
Jistě.
Pane Lovejoyi,
20 dolarů by mělo stačit.
Tolik si ceníš ženy, kterou miluješ?
Rose se hněvá.
Co s tím?
Už vím.
Třeba byste mohl zítra přijít na večeři.
A vyprávět nám svůj hrdinský příběh.
Jistě. Počítejte se mnou.
Tak ujednáno.
To bude zajímavé.
Nedal byste mi cigáro?
Nechcete si je zavázat?
Zvláštní, že dáma tak náhle uklouzla,
a vy jste si stihl odložit svrchník a boty.
Vím, že máš splín.
Důvod bohužel neuhádnu.
Chtěl jsem si to schovat...
na naše slavnostní zasnoubení příští týden.
Ale udělám to radši už dnes.
Propána!
Abys věděla, co k tobě cítím.
- To je... - Diamant? Ano.
56 karátů.
Nosil ho Ludvík XVI.
Říkali mu Le Coeur de la Mer.
- Srdce oceánu. - Srdce oceánu, ano.
Je úžasný.
Je pro aristokraty.
A to my jsme, Rose.
Není nic, co bych ti nemohl dát.
Nic ti neodepřu,
když se mi nebudeš odepírat.
Otevři mi své srdce, Rose.
Od svých patnácti se protloukám sám.
Od té doby, co naši zemřeli.
Nemám tam sourozence, ani příbuzné.
Takže jsem se zdejchnul a od té doby jsem tam nebyl.
Nechám se unášet jako chmýří ve větru.
Tak, Rose, už jsme po palubě nachodili přes kilometr,
probrali jsme počasí a můj životní příběh,
ale kvůli tomu jste za mnou asi nepřišla, viďte?
- Pane Dawsone, já... - Jack.
Jacku,
chci vám poděkovat.
Nejen za to, že jste mě vytáhl,
- ale také za vaši diskrétnost. - Není zač.
Vím,
že si určitě myslíte:
"Co může bohatá holka vědět o zoufalství?"
Ne.
To jsem si nemyslel.
Jen mě napadlo,
co se jí asi muselo stát, když z toho nevidí jinou cestu ven.
Víte...
Všechno na mě padlo.
Celý můj svět a lidé v něm.
Ta strnulost mého života,
který se valí vpřed, a já ho nemůžu ovlivnit.
Prokrista, no tohle.
Šla byste hned ke dnu.
Rozeslali 500 pozvánek.
Bude tam celá filadelfská smetánka.
A já mám přitom pocit,
že stojím uprostřed pokoje plného lidí,
křičím jak o život a nikdo si toho nevšimne.
Milujete ho?
Prosím?
Milujete ho?
To není zdvořilé. Neměl byste se takhle ptát.
Je to jednoduchá otázka. Milujete ho, nebo ne?
Tohle není vhodná konverzace.
Proč prostě neodpovíte?
To je absurdní.
Vůbec se neznáme...
a nebudu se s vámi bavit.
Jste drzý a neomalený...
a já jdu pryč.
Jacku, pane Dawsone, těšilo mě.
Přišla jsem vám poděkovat a to jsem učinila...
A taky jste mě urazila.
Patří vám to.
- Jistě. - Jistě.
- Myslel jsem, že jdete pryč. - Taky že ano.
Jste tak protivný.
Moment, nemusím odcházet.
To je moje paluba. Odejděte vy.
Ale ale! A já jsem prý neomalený.
Co to s sebou taháte za hlouposti?
Jste snad malíř, nebo co?
Tyhle jsou docela dobré.
Vlastně jsou moc dobré.
Jacku, tohle je skvělé.
V Paříži si to nemysleli.
V Paříži?
Jste docela zcestovalý, na...
Člověka s omezenými prostředky.
Na chuďase. Klidně to řekněte.
Ale ale.
Tohle jste kreslil podle modelu?
To je na Paříži dobré.
Spousta holek se před vámi klidně svleče.
Tahle se vám líbila.
Kreslil jste ji několikrát.
Měla krásné ruce, podívejte.
Podle mě jste s ní měl poměr.
Ne. Jen s jejíma rukama.
Byla to jednonohá prostitutka.
Vidíte?
Ale měla prima smysl pro humor.
A tahle dáma...
sedávala každý večer v baru,
ověšená všemi svými šperky,
a čekala na svou ztracenou lásku.
Říkali jsme ji Madame Bijoux.
Vidíte, má šaty prožrané od molů.
Máte talent, Jacku.
Vážně.
- Dokážete lidi vidět. - Vás vidím.
A?
Neskočila byste.
Účelem univerzity je najít vhodného manžela.
Rose už to udělala.
Podívejte, jde sem ta vulgární Brownová.
Rychle, než si přisedne.
Servus, děvčata. Chtěla jsem se k vám přidat.
Bohužel už jsme posvačily.
Chtěly jsme se jít provětrat na palubu.
Skvělý nápad. Potřebuju slyšet nové drby.
Hraběnko.
Pod čtyřmi kotli se ještě netopí?
Ne, není důvod.
I tak plujeme velmi rychle.
Tisk už zná rozměry Titaniku.
Já chci, aby obdivovali i jeho rychlost.
Musíme jim dát další tučné sousto.
První plavba Titaniku musí být na titulních stranách.
Pane Ismayi,
raději bych kotle nezatěžoval, dokud se pořádně nezaběhnou.
Jistě, jsem jen pasažér.
Rozhodnutí je jen na vás.
Ale byl by to krásný závěr vaší kariéry,
kdybychom neočekávaně připluli už v úterý v noci.
Ráno by toho byly plné noviny.
Jít do důchodu s takovou slávou, E.J.
Jste pašák.
Pracoval jsem v Monterey na rybářské lodi,
pak jsem jel do Los Angeles do přístavu v Santa Monice...
a začal tam malovat portréty za deset centů.
Proč nemůžu být jako ty, Jacku?
Prostě jít, kam mě nohy nesou.
Řekni, že se do toho přístavu podíváme,
stačí, když to jen řekneš.
Zajedeme tam. Budeme pít levné pivo...
a jezdit na toboganu, až se z toho poblinkáme.
Pak budeme jezdit na koních na pláži v příboji.
Ale musíš jezdit jako pravý kovboj, žádný posez na boku.
- Myslíš obkročmo? - Jo.
- Ukážeš mi to? - Jasně, jestli chceš.
Naučíš mě jezdit jako chlapa.
A žvýkat tabák.
A plivat jako chlap.
Copak vás to ve škole neučili?
Ne.
Ukážu ti to. Jdeme na to.
Pojď, ukážu ti to.
- Jacku, ne. - No tak.
- Ne, Jacku. Počkej. - Co je?
Ne, Jacku. To nejde.
Sleduj.
To je odporné.
A teď ty.
Ubohé. Musíš ho vydolovat zpod patra.
Pořádně se zakloň, zapři se rukama,
natáhni krk.
To je dostřel, co?
Tak do toho.
- To je lepší. Ještě na tom zapracuj. - Fakt?
Musíš ten hlen vytáhnout zpod patra. Zkus...
Matinko.
Smím ti představit Jacka Dawsona?
Je mi ctí.
Ostatní byly milé a zvědavé...
na muže, co mi zachránil život.
Ale pro matku byl jen obtížný hmyz.
Nebezpečný hmyz, který je třeba včas zamáčknout.
Jacku, asi budete muž do nepohody.
Proč vždycky svolávají k večeři polnicemi,
jako při útoku kavalérie?
Půjdeme se převléknout, matko?
Nashle u večeře, Jacku.
Chlapče?
Chlapče!
Máš vůbec tušení, do čeho jdeš?
Moc ne.
Lezeš do jámy lvové.
Co si chceš vzít na sebe?
To jsem si mohla myslet. Pojď.
Nespletla jsem se.
Jsi asi stejně velký jako můj syn.
Padne skvěle.
Teď jsi jak ze škatulky.
Dobrý večer, pane.
I v téhle lodi je pěkných pár tun Hockleyho oceli.
- Kde? - Ve všech důležitých částech.
Takže bude na koho svést případné potíže.
- Kde je má dcera? - Hned tu bude.
A tady je hraběnka.
- Zdravím vás, drahá. - Dobrý večer, Cale.
Ráda vás vidím.
Viděl jsem to jednou v kině a vždycky jsem to chtěl udělat.
Uvidíme se u večeře.
Zlato,
určitě si pamatuješ pana Dawsona.
Dawson.
Neuvěřitelné.
Skoro bych uvěřil, že jste džentlmen.
Skoro.
Úžasné.
Drahá, moc ráda vás vidím.
Je to pozoruhodná plavba.
- Vzrušující, viďte? - Šíleně.
Tamhle je hraběnka z Rothes.
A to je John Jacob Astor,
nejbohatší člověk na lodi.
Jeho ženuška Madeleine je v mém věku a čeká miminko.
Vidíš, jak se to snaží zamaskovat?
Skandální.
A to je Benjamin Guggenheim se svou milenkou, madam Aubertovou.
Paní Guggenheimová je samozřejmě doma s dětmi.
A tohle jsou pan Cosmo a Lucile, lady Duffová-Gordonová.
Ta mimo jiné navrhuje erotické prádélko.
Smetánka si jej velmi oblíbila.
Gratuluji, Hockley. Je úžasná.
Děkuji.
- Doprovodíte dámu ke stolu? - Jistě.
Zlatíčko?
Nic to není, viď, Jacku? Pamatuj si, že milují peníze.
Tvař se, že máš zlatý důl, a budeš jejich člověk.
Hej, Astore.
Ahoj, Molly, rád tě vidím.
J.J., Madeleine, seznamte se s Jackem Dawsonem.
- Těší mě. - Mě též.
Nuže, Jacku,
patříte k Dawsonovým z Bostonu?
Ne, k Dawsonovým z Chippewa Falls.
Ano, jistě.
Určitě byl nervózní, ale nedal to znát.
Mysleli, že je jeden z nich.
Třeba dědic po majiteli železnice.
Sice jen nový zbohatlík, ale i tak k nim patřil.
Matka samozřejmě nezklamala.
Jak se bydlí v chudinských kajutách, pane Dawsone?
Prý jsou na téhle lodi velmi dobré.
Lepší jsem nepoznal. Skoro žádné krysy.
Pan Dawson je náš host ze třetí třídy.
Včera večer pomohl mé snoubence.
Pan Dawson je výtečný malíř.
Včera byl tak laskav a ukázal mi některá svá díla.
Máme s Rosou poněkud jiný pohled na umělecké hodnoty.
Tím nechci snižovat vaše umění, pane.
Všechny jsou pro mě?
Začni ze stran a postupuj dovnitř.
Zná u téhle lodi každý šroubek, viďte, Thomasi?
Vaše loď je vážně zázrak, pane Andrewsi.
Děkuji, Rose.
Jak si přejete kaviár?
Děkuji, kaviár ne.
Nikdy mi moc nechutnal.
A kde vlastně bydlíte, pane Dawsone?
Teď bydlím na adrese parník Titanic.
A potom uvidí Bůh.
Jak získáváte prostředky na cestování?
Většinou si cestu odpracuju.
Práce na lodi a tak.
Ale palubní lístek na Titanic jsem vyhrál v pokeru.
Měl jsem velkou kliku.
Mít štěstí je v životě to hlavní.
Pravý muž jde štěstí naproti, Archie. Viďte, Dawsone?
A vám takový tulácký život vyhovuje?
Ano, paní.
Mám všechno, co k životu potřebuju.
Vzduch v plicích a pár archů čistého papíru.
Rád se ráno budím s pocitem, že nevím, co mě čeká,
koho potkám,
kde skončím.
Včera jsem spal pod mostem, a dnes...
jsem na největší lodi na světě...
a piju šampaňské ve vaší společnosti.
Ještě trochu, prosím.
Beru život jako dar a nechci ho promarnit.
Nikdy nevíte, co s vámi za chvilku bude.
Tak se naučíte brát, co život nabízí.
Chytejte, Cale.
Ať každý den za něco stojí.
- Dobrá řeč, Jacku. - Přesně tak.
Ať za něco stojí.
Ať za něco stojí!
Bravo.
Ale pan Brown netušil, že jsem ty peníze schovala do kamen.
Takže když přišel sťatý domů, zapálil oheň.
Bravo.
Teď se bude pít brandy v kuřáckém salónku.
- Dáte si brandy, pánové? - Skvělý nápad.
Teď se odeberou do mraků kouře a budou si navzájem gratulovat,
že jsou pány světa.
Dámy, děkujeme za milou společnost.
Rose, smím tě odvést do kajuty?
Ne, zůstanu tady.
Tady máte, Molly.
Připojíte se, Dawsone?
Nechcete tu přece zůstat se ženami?
- Ne, díky. Už musím zpátky. - To bude asi nejlepší.
Tam se mluví jen o obchodu a politice.
Nic pro vás.
Ale je prima,
Dawsone, že jste přišel.
Jacku, už vážně musíš?
Je čas, abych šel veslovat s ostatními otroky.
Dobrou, Rose.
Ať život za něco stojí - počkám u hodin
Chceš jít na opravdový mejdan?
Můžu si sem dát ruku? Fajn.
Cože?
Nerozumím vám.
Teď si zatančím s ní, nevadí?
Pojď.
- Cože? - No tak.
- Pojď se mnou. - Jacku, počkej.
To nemůžu.
Musíš trochu blíž, takhle.
Pořád jsi u mě na prvním místě, Coro.
- Neznám kroky. - Já taky ne, hlavní je rytmus.
Nemysli.
Počkej, Jacku! Přestaň!
Přestaň! Dost!
Jacku, ne.
...se nevztahuje Shermanův zákon.
Tak argumentují mí právníci.
To říkal i Rockefeller, ale Nejvyšší soud to neuznal.
Co je?
Myslíš, že holka z první třídy neumí pít?
Zmiz.
Jsi v pořádku?
Jo.
Na dvě vítězství ze tří.
Tak...
vy si myslíte, jací nejste tvrďáci?
Tak mi předveďte tohle.
Podrž mi to, Jacku. Drž to.
Panenko skákavá.
- Jsi v pořádku? - Už léta jsem to nedělala.
Kávu, pane?
Včera večer jsem doufal, že ke mně zajdeš.
Byla jsem unavená.
Veselice na dolní palubě jsou jistě vyčerpávající.
Tvůj funebrácký sluha mě špehoval. To se dalo čekat.
Takhle ses chovala naposled. Jasné, Rose?
Nedělám v tvé továrně, abys mě mohl sekýrovat.
Jsem tvá snoubenka.
Má snoubenka!
Ano. A má žena!
I když to ještě není oficiální. Takže mě budeš ctít.
Budeš mě ctít tak, jak se to od manželky očekává.
Protože já ze se sebe nenechám dělat blázna, Rose.
Vyjádřil jsem se jasně?
Ano.
To je dobře. Omluv mě.
Slečno Rose.
- Měli jsme menší nehodu. - To nic, slečno Rose.
- Promiň, Trudy. - Nic se neděje.
Pomůžu ti s tím.
To nemusíte, slečno.
To přejde, slečno.
- Čaj, Trudy. - Ano, paní.
S tím klukem se přestaneš stýkat. Rozumíš?
Rose, zakazuji ti to.
Přestaň, matko. Spustí se ti krev z nosu.
Tohle není hra.
Jsme v prekérní situaci.
Víš, že jsme na mizině.
Jistěže to vím.
Denně mi to připomínáš.
Po tvém otci zbyly jen dluhy, skryté za dobrým jménem.
Můžeme sázet už jen na rodinné jméno.
Já tě nechápu.
Hockley je skvělá partie. Zabezpečí nás.
Jak to můžeš ode mě čekat?
Proč jsi tak sobecká?
Já že jsem sobecká?
Chceš, abych skončila jako švadlena?
To vážně chceš?
Aby naše krásné věci šly do dražby?
A s nimi i naše vzpomínky na ně?
To není fér.
To jistě není.
Jsme ženy.
Nemáme snadné rozhodování.
Drž nad nimi ochrannou ruku
A chraň před vším nebezpečím
Duchu, jehož poslal náš otec
Aby šířil pevnou víru v něj
Nebeský větře, vůlí svou
Spas všechny, kdo tě velebí
Ať nad nimi tvé oko bdí
- Dobrý den, pane Andrewsi. - Dobrý den, Jacku.
Chci si jen s někým promluvit.
- Pane, nemáte tu co dělat. - Jen musím s někým mluvit.
Byl jsem tu včera, copak si nevzpomínáte?
Bohužel ne.
- Takže prosím čelem vzad. - On vám to poví.
Potřebuju si promluvit...
Pan Hockley a paní Dewittová-Bukaterová...
si i nadále cení vaší pomoci.
Tohle vám mám dát na důkaz vděčnosti.
Nechci vaše peníze. Prosím, jen...
Také vám musím připomenout, že máte lístek třetí třídy...
a vaše přítomnost zde již není žádoucí.
Prosím, nechte mě chvilku mluvit s Rose.
Pánové, odveďte prosím pana Dawsona tam, kam patří.
A ať tam zůstane.
Ano pane. Tak jdeme.
Vyslechni naše prosby
Za ty v nebezpečí na moři
A proč máme dvě kormidla?
- Tohle používáme jen u břehu. - Promiňte, pane.
Další varování před ledovci. Tentokrát z lodi Noordam.
Děkuji, Sparksi.
Žádný strach. To je touhle dobou normální.
Zvyšujeme rychlost. Právě začaly topit i poslední kotle.
Fajn, synku, pevně to omotej, jak jsem ti ukazoval. To je ono.
A teď ji roztoč.
Výborně.
Pane Andrewsi, promiňte,
vypočetla jsem to jen z hlavy,
ale s tím počtem záchranných člunů a jejich kapacitou...
Promiňte, ale zdá se mi, že by se tam všichni cestující nevešli.
Vlastně asi jen polovina.
Rose, vám nic neujde, viďte?
Vybavil jsem loď novými typy jeřábů,
které by na loď mohly vytáhnout ještě jednu řadu člunů.
Ale někdo si usmyslel,
že by pak paluba vypadla neupraveně.
Takže mě přehlasovali.
Jen to zabírá prostor na palubě. Vždyť je to nepotopitelná loď.
Klidně spěte, milá Rose.
Postavil jsem vám dobrou a pevnou loď.
Záchranný člun nepotřebujete.
Pokračujte na záď. Teď si prohlédneme strojovnu.
Pojď.
Jacku, to nejde. Nesmíme se scházet.
- Musím s tebou mluvit. - Ne, Jacku, ne.
Jacku, jsem zasnoubená.
Vezmu si Cala.
Miluju ho.
Rose, někdy je s tebou těžká řeč.
Vlastně jsi rozmazlený fracek.
Ale pod tou slupkou se skrývá nejúžasnější...
holka pod sluncem.
Nejlepší žena, jakou jsem kdy poznal a...
- Jacku, já... - Ne, nech mě domluvit.
Jsi...
Nejsem cvok. Vím, jak to na světě chodí.
Mám v kapse jen 10 dolarů.
Nemám co ti nabídnout.
Chápu to.
Ale jsem v tom až po uši.
Když skočíš, skočím taky, pamatuješ?
Neodejdu, pokud nebudu vědět, že jsi v pořádku.
Víc nechci.
Jsem v pořádku.
Budu v pořádku. Opravdu.
Opravdu?
Podle mě ne.
Uvěznili tě, Rose.
A ty zemřeš, když se neosvobodíš.
Možná ne hned, protože jsi silná,
ale dříve či později ten oheň, co na tobě tak miluju,
dohoří a vyhasne.
Není na tobě, abys mě zachraňoval.
Máš pravdu.
To musíš udělat sama.
Jdu zpátky. Nech mě na pokoji.
Řekni Lucile o té katastrofě s dopisními papíry.
Pozvánky se samozřejmě musely poslat dvakrát.
- Propána. - A ty hrozné kostýmy pro družičky.
Bylo to vážně k zešílení.
Rose trvala na levandulové. Víš, jak tu barvu nesnáším.
To mi udělala naschvál.
Proč jsi s tím nepřišla dřív.
Ruth viděla v La Mode Illustrée pár mých modelů,
které měla na svatbě...
nejmladší dcera hraběnky z Marlborough. Byly rozkošné.
Určitě mi dáš za pravdu, drahá, že jsme spolu...
zachránili, co se dalo.
Ahoj, Jacku.
Rozmyslela jsem si to.
Říkali, že tě tu možná najdu.
Dej mi ruku.
Teď zavři oči.
No tak.
Teď vystup nahoru.
Chyť se zábradlí. Nech oči zavřené.
- Nepodváděj. - Nedívám se.
Vystup na zábradlí.
Drž se.
Ještě je neotvírej.
- Věříš mi? - Věřím.
A teď je otevři.
Já letím, Jacku.
Josefíno, poleť se mnou v mém létajícím stroji
Stoupá vzhůru, ještě výš
Tenkrát Titanic naposledy spatřil denní světlo.
To už byl večer před ztroskotáním.
- Zbývalo šest hodin. - Neuvěřitelné.
Kapitán Smith tam stojí,
v ruce varovnou zprávu o výskytu ledovců.
A nařizuje zvýšit rychlost.
26 let zkušeností mu není nic platných.
Tak velký ledovec, aby je potopil, snad uvidí už zdálky a stihnou se vyhnout.
Ale loď je moc velká a kormidlo moc malé.
Nedá se s ním prudce měnit směr.
Jeho znalosti jsou mu nanic.
Je to zcela v pořádku, ujišťuji vás. Toto je obývací pokoj.
- Bude to světlo stačit? - Cože?
Copak malíři nepotřebují světlo?
Ano, ale nejsem zvyklý pracovat v tak hrozných podmínkách.
Monet!
- Ty ho znáš? - Jistě.
Podívej, jak pracuje s barvou. Není úžasný?
Já vím. Je to fantastické.
Cal s sebou tuhle věc všude tahá.
Nevpadne sem náhodou?
Ne, dokud nedojde brandy a doutníky.
To je hezké. Co je to, safír?
Diamant. A velmi vzácný.
Jacku, chci, abys mě kreslil jako ty Francouzky.
- S tímhle na krku. - Jistě.
A bez šatů.
Nechci, aby to byl...
jen další obrázek panenky z porcelánu.
Jako platící zákaznice...
si mohu vybírat.
Na postel. Vlastně pohovku.
Lehni si.
- Řekni mi, až to bude ono. - Dej ruku zpátky tam, kdes ji měla.
Tu druhou zvedni a trochu si podepři tvář.
Tak.
A teď skloň hlavu.
Dívej se na mě.
A zkus tak vydržet.
Ty jsi nějak vážný.
Pane umělče, vy se červenáte.
Monsieur Monet se určitě nečervená.
Taky maluje krajinky.
- Uvolni tvář. - Promiň.
Nesměj se.
Srdce mi celou dobu bušilo.
Byl to nejerotičtější zážitek v mém životě,
alespoň do té doby.
A co se stalo pak?
Myslíte, jestli jsme to dělali?
14. dubna 1912 J.D.
Musím vás zklamat, pane Bodine.
Jack se choval velmi profesionálně.
Děkuji.
Co to děláš?
Dal bys mi to do sejfu?
- Pánové, omluvíte mě? - Jistě.
Nikdo ze stevardů ji neviděl.
To je absurdní. Je to jen loď.
Někde musí být.
Lovejoyi, najdi ji.
- Bezvětří. - Ano.
Tak klidné moře jsem snad ještě nezažil.
Jako rybník. Ani závan větru.
Bude těžší vidět ledovce,
když nečeří vlny.
Už půjdu.
Udržujte rychlost a kurz, pane Lightollere.
Ano, pane.
Přituhuje.
- Sluší ti to. - Slečno Rose?
Mé kresby.
Rychle, Jacku!
- Stát! - Stát!
- Běž! - Rychle nás odvezte dolů.
- Honem! - Rychle! Rychle!
Sbohem.
Promiňte.
PALUBA E
- Nezastavuj se. - To nic, držím ho.
Na sluhu je to docela tvrďák.
- Je spíš jako polda. - Asi dřív byl.
- Sakra. - Běž!
- Ne, tudy! - Rychle!
- Kam teď? - Cože?
Přiložit pod prvním kotlem.
Co tu vy dva děláte?
Nemáte tu co dělat. Může to být nebezpečné!
Pokračujte. Nás si nevšímejte.
Jde vám to skvěle. Jen tak dál!
Copak to tu máme?
Děkuji.
Kampak, slečno?
Ke hvězdám.
Jsi nervózní?
Ne.
Dotýkej se mě, Jacku.
Je děsná zima.
Já led cítím, když je blízko.
- Prdlajs! - Fakt, věř mi.
Našel jsi ten dalekohled?
Neviděl jsem ho, co jsme vypluli ze Southamptonu.
Jdu na obchůzku. Měj se.
Ty se třeseš.
Neboj, to přejde.
- Běželi sem dolů. - Dobře.
Chybí něco?
Drahý, teď si nás můžeš do sejfu zamknout oba. Rose
Mám lepší nápad.
A máme vás!
Vidělas, jak se tvářili?
Vidělas je?
Až doplujeme,
půjdu s tebou.
- To je bláznovství. - Já vím.
Nedává to smysl.
Proto tomu věřím.
Podívej se na ně.
Koukni se na ně.
Těm je asi tepleji než nám.
Jestli se mám s tebou takhle zahřívat,
tak raději ne, pokud ti to nevadí.
Do hajzlu!
Zvedněte to, pitomci!
- Je tam někdo? - Ano, co vidíte?
- Ledovec na přídi! - Děkuji.
Ledovec na přídi!
Kormidlo prudce doprava!
Ostře zabočit!
Zpětný chod!
- Kormidlo je na doraz. - Kormidlo je na doraz, pane.
Dělejte, hoši!
Snížit tlak páry! Snížit tlak!
Zavřít regulátory! Zavřete je!
Držte je.
Teď! Spusťte zpětný chod motoru.
Proč ji neotáčejí?
- Je to na doraz? - Ano, pane. Úplně.
No tak, otoč se.
Jo.
Narazíme!
Prokrista!
Panebože.
- Kormidlo ostře doleva. - Ostře doleva.
Zpátky!
Honem pryč!
Rychle. Zavírají dveře!
Rychle ven!
Prolez dveřmi! Dělej!
No tak, kluci! Rychle!
Ven!
KONTROLKA VODOTĚSNÝCH DVEŘÍ
SVÍTÍ-LI SVĚTLA, VODOTĚSNÉ DVEŘE JSOU ZAVŘENÉ
Proboha.
To bylo o vlásek, viď?
A pak že cítíš led. Kristovy rány!
Zaznamenejte čas srážky.
Co to bylo, pane Murdochu?
Ledovec, pane.
Strhl jsem kormidlo prudce napravo a dal zpětný chod, ale byl moc blízko.
Chtěl jsem se mu vyhnout, ale marně.
- Zavřete vodotěsné dveře. - Už se stalo.
- Zastavte motory. - Ano, pane.
Sežeňte tesaře, ať loď prohlédne.
Ano, pane.
Rychle, zmizme odsud.
No tak, dělej.
Promiňte, proč se zastavily motory?
- Cítila jsem cuknutí. - Jen klid, paní.
Asi upadla lopatka od lodního šroubu. To bylo to cuknutí.
Mohu vám něco přinést?
Ne, děkuji.
Mluví se o ledovci. Viděli jste něco?
Teď nic nevidím. Vy ano?
Kam běží krysy, tam jdu i já.
Vše je pod kontrolou.
- Hej. - Nemusíte se znepokojovat, pane.
Ale musím. Okradli mě.
Sežeňte lodního strážníka.
- Hned, vy moulo! - Ano, pane.
Přišel jsem o něco?
- Viděls to? - Ne, prošvihl jsem to.
Tady asi loď narazila.
V kotelně č. 6 je voda 2,5 metru nad těsněním...
a poštovní sekce je na tom ještě hůř.
- Dá se spravit? - Kdyby byla čerpadla rychlejší.
Viděl jste škody v poštovní sekci?
Ne, už je pod vodou.
To je špatné.
Měli bychom to říct matce a Calovi.
Podle mě jsou velmi dobré.
Na nic nesahejte. Chci, abyste celý pokoj vyfotili.
Hledali jsme vás, slečno.
Tak jdeme.
Stalo se něco vážného.
To tedy ano.
Vskutku.
Dnes večer mi zmizely dvě drahé věci.
Jedna se teď vrátila, a já vím, kde najdu tu druhou.
Prohledat.
- Odlož si, chlapče. - Cože?
No tak.
Cale, co to děláš?
Na lodi je pohotovost. Co se to tu děje?
- Je to on? - Ano.
To je lež!
Nevěř tomu, Rose. Nevěř jim.
- Nemohl to udělat. - Ale mohl.
Pro profíka je to snadné.
Byl pořád se mnou. To je směšné.
Třeba to udělal, když ses pak oblékala.
Moc chytré, Cale. Dali mi to do kapsy, Rose.
- Sklapni. - Ani to není tvá kapsa. Viď, chlapče?
"Majetek A.L. Ryersona."
Dnes nahlásil, že mu ho ukradli.
Jen jsem si ho půjčil. Vrátil bych ho.
Poctivý zloděj. To se podívejme.
Víš, že jsem to neudělal, Rose. Víš to.
Nevěř jim, Rose. Lžou ti.
- Víš, že jsem to neudělal. - Tak půjdeme.
- Rose! - No tak, nedělej potíže.
Pojď.
Víš, že jsem to neudělal. Přece mě znáš!
To je nepříjemnost, kapitáne.
Voda byla za 10 minut 4 metry nad kýlem a zaplavila...
přední kolizní prostor, tři oddíly podpalubí a kotelnu č. 6.
- Ano, pane. - Sakra, kdy můžeme vyplout?
To je pět oddílů.
Loď může plout, když má zatopené první čtyři oddíly,
ale ne pět.
S pěti ne.
Příď bude klesat...
a voda se přelije přes přepážky paluby E,
jedna po druhé.
Nelze to zastavit.
Můžeme otevřít čerpadla...
Tím získáte jen trochu času, řádově minuty.
Ať v tuhle chvíli uděláme cokoli,
Titanic půjde ke dnu.
Tahle loď se ale nemůže potopit.
Je ze železa, pane. Potopit se může, a taky se potopí.
To je matematická jistota.
Kolik zbývá času?
Hodina, nanejvýš dvě.
Kolik lidí je na palubě, pane Murdochu?
2200 lidí, pane.
Tak se nakonec na titulní stránky dostanete, pane Ismayi.
Ty jedna děvko!
Dívej se na mě, když s tebou mluvím!
- Pane Hockley? - Teď nás nerušte.
Pane, máte si obléct záchranné vesty...
- a vyjít na palubu. - Říkám nerušit.
Je mi líto, pane Hockley, ale je to rozkaz kapitána.
Teple se oblečte, prosím.
Noc je dost chladná.
Doporučuji svrchník a pokrývku hlavy.
To je směšné.
Jen klid, slečno. Je to asi jen bezpečnostní opatření.
Vstávat. Oblečte si záchranné vesty.
Co to mele?
- Vstávat. Nasadit záchranné vesty. - Nač ten povyk?
Oblečte si je.
SOS?
Pane?
Ano, tísňové volání.
To jsou naše souřadnice.
Když se někdo ozve, řekněte, že se potápíme...
a naléhavě potřebujeme pomoc.
Prokrista.
Spouštějte!
Napnout! Opatrně povolujte rumpál!
Odkryjte ten člun! Odkryjte všechny čluny na zádi!
Odvažte ty lana!
Srolujte tu plachtu! Pohyb!
Pane Wilde, kde jsou pasažéři?
Šli zpátky dovnitř. Je tu moc zima a hluk.
Hej ty!
Slez sem a pomoz nám s lany!
Něco k pití, pane?
Oblečte si záchrannou vestu.
Co se děje?
Navlečete na nás záchranné vesty, a necháte nás tu trčet.
Promiňte, paní. Zjistím, co se děje.
Podle mě nikdo neví, o co tu sakra jde.
Ti zatracení Angláni si prostě potrpí na předpisy.
Není proč se rozčilovat, pane Hockley.
Jděte zpátky a zapněte nám v pokoji topení.
Dala bych si čaj, až se vrátím.
- Ano, paní. - Ano, paní.
Pane Andrewsi,
viděla jsem ten ledovec. A vidím vám to na očích.
Řekněte mi prosím pravdu.
Loď se potápí.
- Víte to jistě? - Ano.
Asi za hodinu...
bude tohle všechno na dně Atlantiku.
Cože?
Prosím, ať se to dozví co nejméně lidí.
Nechci vyvolat paniku.
A pospěšte ke člunu.
Vzpomínáte, co jsem vám říkal o člunech?
Ano.
Rozumím.
Ano, paní, okamžitě si to oblečte, prosím.
Tady, synku.
Pane, máte jít do druhé třídy za pokladníkem.
- Je tam velký dav. - Běžte. Dohlédnu na něj.
Dobře.
Pane!
Carpathia sem míří rychlostí 17 uzlů.
Rychleji to nedokážou, pane.
Nikdo jiný se neozval?
Byla z nich nejblíže.
Prý tu budou za čtyři hodiny.
Čtyři hodiny!
Děkuji, Bride.
Proboha.
Připraven ke spuštění, pane.
Neměli by se nejprve nalodit ženy a děti, pane?
Ano.
Pane?
Ano, nejdřív ženy s dětmi.
Ano, pane.
Dámy a pánové, prosím o pozornost!
Tudy prosím. Správně.
Přistupte ke mně. Děkuji.
Dobře.
Zatím bych prosil jen ženy a děti.
- Pánové, prosím. - Tady.
Fajn, chlapci. Jak říkal kapitán, něco klidného, ať lidé nepanikaří.
Svatební tanec.
Oblečte si záchranné vesty.
Tohle si oblečte.
No tak. Oblečte si je.
Tady si to zavažte.
Prosím.
Ještě není čas nastoupit do člunů!
Zachovejte klid, prosím.
Ať má každý na sobě záchrannou vestu.
A pánové, pusťte prosím dopředu ženy a děti.
- Co děláme, mami? - Čekáme, drahoušku.
Až se nalodí lidi z první třídy,
přijde řada na nás a musíme být připraveni.
Teď ještě ne.
Netlačte se. Tím nic neurychlíte.
- Pomozte. - Skoč pro pomoc.
Spouštějte současně levou i pravou!
Obě strany současně! Opatrně!
Opatrně!
Stát!
Držte levou stranu!
Spouštět jen pravou!
Jen pravou stranu. Levou držet!
Spouštějte současně!
Opatrně, hoši!
Ta loď se asi opravdu potopí.
Prý ti tu mám nechat dárek, coby vyjádření díků.
Pan Caledon Hockley se nechá pozdravovat.
No tak, sestro. Slyšela jsi. Do člunu.
Je místo i pro džentlmena, pánové?
Zatím jen ženy, pane.
Budou v jednom člunu jen cestující stejné třídy?
Doufám, že nejsou moc přeplněné.
Buď zticha, mami!
Copak nechápeš?
Voda je ledová a není dost člunů.
Poberou jen polovinu.
Polovina lidí na téhle lodi zemře.
Ne ta lepší polovina.
Ruth, nastup si. Tady jsou sedadla pro první třídu.
Je škoda, že jsem si tu kresbu nenechal.
Ráno by měla větší cenu.
Ženy a děti dopředu, prosím.
Ty jsi neuvěřitelný grázl.
No tak, Rose, je tu pro tebe spoustu místa.
Tudy, slečno.
Tak pojď, Rose.
Jsi na řadě, drahá.
Pojď do člunu, Rose.
Pojď.
Rose?
Nastup si.
Rose?
Sbohem, maminko.
Rose?
- Rose, vrať se. - Kam jdeš?
K němu?
Chceš dělat kurvu kryse z kanálu?
Ne, počkej.
Radši budu jeho kurvou, než tvou ženou.
Ne!
Řekl jsem ne!
Rose. Prosím, stůj!
- Spouštějte! - Ne, stůj!
- Všichni najednou. - Ne, počkejte!
Spouštějte!
Rose!
Pomoc!
Slyší mě někdo?
Haló! Pomozte mi!
Pane Andrewsi!
- Zkontrolujte chodbu na pravoboku. - Ano, pane Andrewsi.
Oblečte si prosím záchrannou vestu. A jděte hned ke člunům.
Lucy, obleč si záchrannou vestu, ať jdeš příkladem.
Ano, pane.
- Je tu někdo? - Pane Andrewsi?
Díkybohu.
Kam by tu lodní strážník zavřel zatčeného?
- Musíte hned do člunu. - Ne!
Udělám to s vaší pomocí, nebo bez ní.
Ale bez ní to potrvá déle.
Sjeďte výtahem až dolů. Zahněte doleva.
Chodbou pro personál, pak doprava a u schodů zase doleva.
Přijdete k dlouhé chodbě.
To vypadá zle.
Do hajzlu!
Promiňte, děkuji.
- Je mi jedno, co si myslíte. - Výtahy nejezdí.
Promiňte, slečno, ale výtahy nejezdí.
Zdvořilosti už bylo dost, sakra! Odvezte mě dolů!
Paluba E.
No tak.
- Vracím se nahoru. - Ne.
Vraťte se! Jedu zpátky nahoru!
Chodba pro personál.
JEN PRO PERSONÁL
Jacku!
Rose!
Jacku!
Rose, tady jsem!
Jacku!
- Jacku! - Rose!
Jacku! Je mi to tak líto.
Omlouvám se.
- Ten Lovejoy mi ho strčil do kapsy. - Já vím.
Poslouchej, Rose,
musíš najít náhradní klíč.
Podívej se do té skřínky.
Takový malý a stříbrný, Rose.
Stříbrný.
Tady jsou samé mosazné!
Podívej se tady, Rose.
Rose,
jak jsi zjistila, že jsem ho neukradl?
Nijak. Uvědomila jsem si, že ti věřím.
Hledej dál.
Tady žádný klíč není!
Poslouchej, Rose.
Musíš jít pro pomoc.
Bude to dobrý.
Hned se vrátím.
Počkám tu!
SCHODY NA PALUBU D
Haló? Je tu někdo?
Haló?
Je tu dole někdo?
Potřebujeme pomoct! Haló?
Sakra.
Slyší mě někdo? Haló?
Díkybohu.
Počkejte, potřebuju pomoct. Vzadu je zavřený člověk.
Počkejte!
Haló?
Slečno, tady byste neměla být.
- Pomozte mi. - Odvedu vás nahoru. Tudy, prosím.
Tam dole je uvězněný člověk.
- Tudy. Není důvod k panice. - Prosím!
Já nepanikařím! Jdete špatným směrem!
Pusťte mě! Poslouchejte!
Jděte k čertu.
Proboha.
Jacku!
Rose!
Bude to stačit?
To zjistíme. Pojď.
Počkej.
Nejdřív si to tamhle párkrát zkus.
Prima. A teď zkus trefit totéž místo, Rose. To zvládneš.
Dobrý. To stačí.
No tak, Rose. Zvládneš to.
Musíš seknout naplno a rychle.
No tak. Počkej.
Dej ruce víc od sebe.
- Dobrý. - Takhle?
Jo.
Poslouchej, Rose, věřím ti.
Teď.
Dokázalas to!
A teď mizíme.
Sakra, ta je studená!
Tam je východ.
Musíme najít jiný. Pojď.
Něco takového se nevidí každý den.
Co tu dělají ta zavazadla? Vyhoďte je. Potřebujeme místo.
Vyhoďte to! Ven!
Pojďte. Už musí jít, pane. Ustupte.
- Jen klid. Posaďte se. - Ne.
- Ne! - Udělejte místo.
To je ono. Dávejte pozor.
Lovejoyi.
Na pravoboku také není, pane.
Už nemáme čas.
Tenhle byrokrat sem chlapy vůbec nepouští.
Ten na druhém boku ano.
Jdeme tam.
Nejdřív se musíme pojistit. Pojď.
Pojďte tudy, prosím. Dojděte až tamhle.
A je to!
Co to děláte?
Za to zaplatíte.
- To je majetek firmy White Star Line. - Sklapni!
Počkal byste s tím člunem chvilku? Musím si skočit do pokoje...
- Sedněte si. - Ta je poslední.
Pane Lightollere, proč spouštíte čluny jen zpola plné?
- Teď ne, pane Andrewsi. - Podívejte.
Jen asi dvacet lidí v člunu pro 65?
A v jednom člunu jich bylo jen dvanáct!
Nebyli jsme si jisti vahou, pane Andrewsi.
- Mohly se promáčknout. - Nesmysl!
V Belfastu při testování unesly 70 lidí.
Plňte ty čluny pořádně, pane Lightollere. Proboha, člověče!
Prosil bych další ženy a děti!
Vraťte se! To není východ.
Vraťte se.
Nemůžete nás tu držet zavřené jako zvěř. Loď se potápí.
Pusťte dopředu ženy.
Odemkněte.
Jen ženy!
Zamkněte!
Proboha, tady dole jsou ženy s dětmi!
Pusťte nás, ať máme šanci!
Zpátky!
- Jacku. - Tommy.
- Můžeme ven? - Tady je to beznadějné.
Hlavně musíme jednat rychle.
Jacku!
Fabrizio.
Čluny už jsou pryč.
Je tu všude voda. Musíme odsud.
- Tudy to nejde. - Jasně.
Tak jdeme tudy. Honem.
- Nespoléhám na štěstí. - Ani já ne.
Poběžte!
Ne, musíme tudy.
Tudy.
Vraťte se k hlavnímu schodišti, tam se to vyřeší.
To sotva.
Tam se to vyřeší. Vraťte se k hlavnímu schodišti.
- Odemkni. - Zpátky k hlavnímu schodišti.
Okamžitě otevři.
Vraťte se k hlavnímu schodišti, povídám!
Do hajzlu! To je grázl!
Přestaňte!
Odemkni tu mříž!
Fabri, Tommy, pomozte mi.
- Uhněte. Udělejte místo! - Zaberte!
Hej rup!
- Ustupte. - Položte to!
- Uhněte! - Nechte toho!
- Raz, dva! - Přestaňte!
Tři!
A znova!
Jedeme!
Jdeme, Rose.
Nahoru nesmíte! To nejde!
Chovejte se ukázněně!
Zpátky. Zpátky!
Držte ji!
Vytáhněte ji.
Zpátky, povídám,
nebo vás zastřelím jako psy!
Chovejte se ukázněně!
Říkám ukázněně!
Pane Lowe, naložte tenhle člun.
Jistě.
Všichni v pořádku? Nepanikařte.
Zpátky!
Jdeme pozdě.
Vepředu jsou další čluny.
Držte se tohohle Murdocha. Vypadá, že se vyzná.
Přestaňte spouštět!
Odřízněte lana!
Posaďte se!
Zpátky! Netlačte se!
Zpátky! Netlačte se všichni!
Začíná to být chaos. Už nemáme čas.
Pane Murdochu?
Pane Hockley. Vy dva pojďte se mnou!
Jsem obchodník, jak víte. Mám pro vás obchodní nabídku.
Tak pojď, Rose.
Čluny jsou pryč!
Zbyly na druhé straně čluny?
Ne, slečno, ale vpředu jich ještě pár je.
Tudy, povedu vás.
Má to význam? Stejně nás nikdo neposlouchá.
Vždyť u večeře taky ne. Hrajme. Alespoň se zahřejeme.
Orfeus v podsvětí.
K potápění nám hraje hudba. Už chápu, co je první třída.
- Kde jsou všichni? - Stále na přídi, pane.
No tak, paní, neplačte.
Takže domluveno, pane Murdochu.
Muži, prosím zpátky. Povídám zpátky!
Jen ženy a děti! Zpátky!
Jděte zpátky, pane. Ať paní projde.
Tudy. Ustupte, pane!
Pusťte ženy...
Měl by ses podívat na druhou stranu. Běž!
Našel jsem ji na druhé straně. Čeká na člun,
s ním.
- Ještě nějaké ženy a děti? - Už ne, pane Murdochu.
Ještě někdo?
- Naskočte si, pane. - Ještě někdo?
Rychle. Pospěšte si.
Ještě nespouštějte.
Zatracená práce.
Do hajzlu.
Odpalte ji!
Pane, tudy nemůžete projít.
Nemůžete tu projít, pane.
To je ono. Nádhera.
Připravit ke spouštění!
Nalevo připravit!
Spouštějte.
Opatrně.
Obě strany současně. Opatrně.
- Dejte mi ji. - Tati.
- To bude v pořádku. Neměj strach. - Vezmi ji.
Tati, pojď do člunu.
Loučíme se jen na chvilku.
Já popluju v člunu pro tatínky,
tenhle je pro maminky a děti.
Drž maminku za ruku a nezlob.
Bez tebe nejdu.
- Ne. Musíš jít, hned. - Ne, Jacku.
Nastup do člunu.
Ne, Jacku.
Ano. Nastup do člunu.
Ano, nastup do člunu, Rose.
Proboha. Vypadáš hrozně.
Na.
Vezmi si ho. No tak.
Běž. Já pojedu tím dalším.
Bez tebe ne.
Nic se mi nestane. Vážně, poslechni mě.
Mám tuhý kořínek. O mě se neboj.
Tak běž. Dělej.
Jsem domluvený s důstojníkem na druhé straně.
Dostaneme se s Jackem do bezpečí. Oba.
Vidíš? Nesmím zmeškat člun.
- Běž. - No tak, rychle. Jsou skoro plné.
Nastupte, slečno.
- Běž. - Pospěš si.
- Nastupte, prosím. - Jsi tatínkova holčička.
- Rychle nastupte! - Zpátky.
Zpátky, povídám.
Odstupte od zábradlí.
Spouštějte!
Opatrně.
A spouštějte současně, hoši.
Opatrně.
Spouštět.
Jsi dobrý lhář.
Skoro jako vy.
Teď opatrně. A spouštět.
Žádnou domluvu nemáte, že?
Ale ano.
Ale ty z ní nic mít nebudeš.
A teď současně.
Já neprohrávám, Jacku.
A opatrně spouštět, hoši.
Tak či onak.
Bacha na vyvážení. Vyrovnejte to.
Opatrně.
Spouštět současně.
Pokračujte!
Rose!
- Zastavte ji! - Rose!
- Co to děláš? - Zastavte ji!
Ne!
Rose!
Ty blázne, proč jsi to udělala?
Jsi blázen, Rose.
Proč jsi to udělala? Proč?
Když skočíš ty, skočím taky, vzpomínáš?
Jo.
Proboha.
Nemohla jsem jít, Jacku. Nešlo to.
To nic. Něco vymyslíme.
Aspoň jsem s tebou.
Rychle pryč!
Honem!
Rychle! Dělej!
Rychle!
Pohyb!
Pojď, Rose!
Rose, pojď!
Pohyb, Rose!
Běž!
Doufám, že si to spolu užijete!
Co je na tom k smíchu?
Dal jsem diamant do kabátu.
A ten jsem dal jí!
No tak.
Tati!
Nemůžeme ho tu nechat.
Tak poběž!
Tati!
Zpátky!
Tam ne! Vraťte se!
Běž!
Utíkej, Rose!
Jacku!
- Jacku! - Rose!
Tudy!
Dělej!
Podej mi ruku!
Proboha!
Pomoc!
Pomozte!
Počkejte, pane! Otevřete prosím dveře!
- Prosím! - Pomozte, prosím!
- Prosím! - Prosím!
Zatraceně!
Pospěšte si.
- No tak! - Rychle!
Honem!
Prokrista.
- Prosím! - Dělejte!
Pospěšte si!
No tak!
Promiňte, upadly mi klíče.
- Počkejte, prosím! - Počkejte!
Neutíkejte! Pošlete pro pomoc, prosím!
Mám je! Který to je, Rose?
Ten krátký. Zkus ho.
Rychle, Jacku.
Ne! Ten tam nepasuje.
Rychle, Jacku.
Zasekl se!
- No tak! - Honem, Jacku!
Dělej, Jacku!
Mám to! Běž, Rose!
Běž!
Jacku!
Rychle!
Tak pohyb.
- Nasaďte vesla. - Prostrčte pod tím veslo.
Jen ženy a děti, sakra!
Držte ji!
Spusťte i tyhle jeřáby a zavěste na ně lana!
Zpátky!
Mami!
Zpátky, pane!
Řekl jsem zpátky.
Vytahujte!
Netlačte se!
Zpátky!
Copak nemáme právo na život, ty prašivej Angláne?
Zastřelím každého, kdo se sem pokusí dostat! Zpátky.
Hajzle!
Zpátky!
Jsme přece domluveni!
Prachy už nepomůžou mně ani vám. Zpátky!
Jen ženy a děti!
Netlačte se!
Ne, Tommy!
Ne! Ne, Tommy!
Bastardo!
Ne, Wille!
Zpátky, sakra!
Držte ji, opatrně.
Mám dítě!
Uvolněte cestu!
Prosím, mám dítě.
Má na světě jen mě.
Nasedněte.
Zpátky!
Prosím!
Dejte mi ji.
Vraťte mi ji. Jen klid.
Počkej! Pane Andrewsi.
Ach, Rose.
Nepokusíte se zachránit?
Mrzí mě, že jsem vám nepostavil pevnější loď, Rose.
Jde to rychle. Musíme si pospíšit.
Počkat.
Hodně štěstí, Rose.
Vám taky.
Pane Guggenheime? Tyhle jsou pro vás.
Ne, děkuji. Jsme ve svátečním...
a chceme se utopit jako džentlmeni.
Ale dali bychom si brandy.
Hoďte sem ta lana!
Napněte je. Ať ji překlopíme!
Kapitáne, kam mám jít? Prosím.
Pane kapitáne.
Tak končíme.
Na shledanou, Wally, hodně štěstí.
- Na shledanou, Wallacei. - Sbohem, starý brachu.
A tak spolu šťastně žili 300 let...
v zemi Tir na nOg,
v zemi věčného mládí a krásy.
Nemáme čas! Přeřežte lana!
Přeřežte je, pokud musíte!
Potřebuju nůž!
Odřízněte ta lana. Hned!
Přeřežte ta pitomá lana!
Pánové, bylo mi ctí s vámi dnes hrát.
Musíme zůstat na lodi co nejdéle.
Poběž.
Tudy. Drž se zábradlí.
No tak, Rose. Skoč.
Dělej.
Držím tě. Skoč!
Držím vás, slečno.
- Jacku! - Co je?
Zpátky!
Ne, převrhnete nás!
Nepanikařte.
I kdybych šel temnotou rokle...
Nechcete tou roklí jít trochu rychleji?
Svatá Maria, matko Boží, oroduj za nás hříšné,
nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Zdrávas Maria, milostiplná...
Tudy.
Polez!
Potom jsem uviděl nové nebe a novou zemi.
Neboť první nebe a první země pominuly...
a moře již nebylo.
Už brzy bude po všem.
A on s nimi bude přebývat...
a budou jeho národem...
a sám Bůh bude s nimi jako jejich Hospodin.
Jacku,
tady jsme se poznali.
A Bůh jim z očí setře slzy...
a již nebude smrt,
ani smutek a kvílení,
ani bolest,
nebo první věci pominuly.
Veslujte rychleji! Sakra!
Vydržte, slečno Trudy!
Pevně se drž.
Bože Všemohoucí!
Držte jističe, ať nevypadnou!
Musíme si přelézt!
Dej mi ruku, vytáhnu tě.
No tak, dej mi ruku.
Držím tě a už tě nepustím.
Polez, držím tě.
- Co se děje, Jacku? - Nevím.
- Drž se! - Jacku!
Pomozte mi, prosím!
Už je to tady!
Proboha, Jacku!
Drž se!
Loď nás vtáhne dolů.
Až řeknu, pořádně se nadechni.
Kopej, dokud nevyplaveš na hladinu.
A pořád mě drž za ruku.
Zvládneme to, Rose. Věř mi.
Já ti věřím.
Připravena? Teď!
Jacku!
- Rose! - Jacku!
Jacku!
Nech ji!
- Rose! - Jacku!
Plav, Rose! Musíš se hýbat!
Pořád plav.
- Je tak studená. - Plav, Rose!
Poplav sem.
No tak. Hýbej se.
Vylez si nahoru.
Vylez si na to.
No tak, Rose.
A zůstaň na něm, Rose.
Už to bude dobrý.
Nic se ti nestane.
Otočte čluny!
Čluny se pro nás vrátí, Rose.
Ještě chvilku vydrž.
Odpluli od lodi, aby je nenasál ten podtlak,
ale teď se vracejí.
Proboha!
Prosím, pomozte nám!
Vy to nechápete.
Když se vrátíme, převrhnou nám člun. Říkám vám, že nás stáhnou.
Dejte pokoj. Mám z vás husí kůži.
Holky, popadněte vesla a plujeme tam.
Zbláznila jste se? Jsme uprostřed severního Atlantiku.
Chcete zůstat naživu?
Já vás nechápu.
Co s vámi je? Jsou tam vaši muži!
Je tu spousta místa.
A bude tu o jedno místo víc.
Jestli nezavřete hubu!
Vesla dejte dovnitř.
Tyhle dva čluny taky svažte.
Ať jsou opravdu pevně svázané.
Poslouchejte, chlapi. Musíme se vrátit.
Ať všechny ženy v tomhle člunu přelezou do tohohle.
Co nejrychleji, prosím.
Tím získáme místo. Přelezte si.
Je ticho.
Bude chvilku trvat, než ty čluny přeskupí.
Nevím jak ty,
ale já hodlám napsat ostrou stížnost...
společnosti White Star Line za ten binec.
Miluju tě, Jacku.
To mi nedělej.
Neluč se se mnou.
Ještě ne. Rozumíš?
Je mi taková zima.
Poslouchej, Rose,
dostaneš se odsud.
Dostaneš se z toho...
a budeš mít fůru dětí.
A uvidíš, jak porostou.
A umřeš jako stará paní, v teplé posteli.
Ne tady.
Ne dnes v noci.
Takhle neumřeš. Rozumíš?
Necítím vlastní tělo.
Ten vyhraný lístek bylo to nejlepší, co mě v životě potkalo.
Přivedl mě k tobě.
A já jsem za to vděčný, Rose.
Jsem vděčný.
Musíš mi...
prokázat tu čest.
Musíš mi slíbit, že přežiješ.
Že se nevzdáš,
za žádnou cenu.
I když to bude vypadat beznadějně.
Slib mi to, Rose.
A nikdy ten slib neporuš.
Slibuju.
Nikdy to neporuš.
Neporuším ho, Jacku.
Nikdy ho neporuším.
Přímo před námi, pane.
Vesla!
Vidíte nějaký pohyb?
Ne. Nikdo se nehýbe, pane.
Zkontrolujte je.
Dejte sem to veslo.
Pořádně je prohlédněte.
Tihle jsou mrtví, pane.
Opatrně plujte vpřed.
Veslujte opatrně. Neuhoďte je.
Je tu někdo naživu?
Slyší mě někdo?
Je tu někdo naživu?
Čekali jsme moc dlouho.
Hledejte dál! A pečlivě!
Je tu někdo naživu?
Slyší mě někdo?
V mém létajícím stroji
Stoupá vzhůru
Ještě výš
Pojď, Josefíno
V mém létajícím stroji
Jacku?
Je tu člun.
Jacku?
Připlul člun, Jacku.
Vraťte se.
Vraťte se!
Haló!
Slyšíte mě někdo?
Nikde nic, pane.
Vraťte se.
Nikdy to neporuším. Slibuju.
Otočit člun!
V moři skončilo 1500 lidí,
když se s námi Titanic potopil.
Kousek od nás plulo 20 člunů,
a jen jeden se vrátil.
Jeden.
Z vody vytáhli šest živých lidí,
včetně mě.
Šest z 1500.
Potom už těm 700 lidem v člunech...
zbývalo jen čekat.
Čekat, zda zemřou, nebo budou žít.
Čekat na rozhřešení,
které nikdy nedostanou.
Pane, tady myslím nikoho známého nenajdete.
Je to nejlevnější třída.
Má nazrzlé vlasy a bílé vousy.
- Není na nějakém jiném seznamu? - Jiný seznam není.
- Třeba je na jiné lodi. - Děláme, co můžeme.
Od té doby jsem ho neviděla.
Samozřejmě se oženil a zdědil své milióny.
Ale pád burzy v roce 1929 mu hodně ublížil.
A v tom roce se zastřelil.
Alespoň jsem to četla.
Můžete mi říct své jméno, děvče?
Dawsonová.
Rose Dawsonová.
Děkuji.
O Jackovi jsme nikdy nic nenašli. Nejsou o něm žádné záznamy.
Jak by taky byly?
A já o něm až do teď nemluvila. S nikým.
Ani s tvým dědečkem.
Ženské srdce je hluboké a tajemné jako oceán.
Ale teď víte, že žil muž jménem Jack Dawson...
a že mě zachránil,
v každém slova smyslu.
Ani nemám jeho fotku.
Žije jen v mých vzpomínkách.
Keldyši, Mir-2 stoupá k povrchu.
Tohle jsem si schovával, až najdu ten diamant.
Mrzí mě to.
Tři roky...
myslím jen na Titanic.
Ale nikdy mi to nedošlo.
Nedovtípil jsem se.
www.Titulky.com
Please rate this subtitle at www.osdb.link/p3c8 Help other users to choose the best subtitles