Olipa kerran kaukaisessa maassa -
nuori prinssi, joka asui loistavassa linnassa.
Vaikka hänellä oli kaikkea, mitä hänen sydämensä mieli, -
prinssi oli hemmoteltu, itsekäs ja töykeä.
Mutta sitten, eräänä talviyönä -
vanha kerjäläisnainen tuli linnaan, -
ja tarjosi ruusua -
päästäkseen suojaan purevalta kylmyydeltä.
Koska hänen ritunut ulkomuotonsa inhotti prinssiä, -
hän naureskeli lahjalle ja lähetti naisen tiehensä.
Mutta nainen varoitti häntä, ettei tämä saisi antaa ulkönäön pettää, -
sillä kauneus löytyisi sisältä.
Kun prinssi jälleen torjui hänet, vanhan naisen rumuus suli pois, -
paljastaen kauniin haltijattaren.
Prinssi yritti pyytää anteeksi, mutta se oli liian myöhäistä, -
sillä haltijatar oli nähnyt, ettei hänen sydämessään ollut rakkautta.
Rangaistuksena hän muutti prinssin kauhistuttavaksi hirviöksi -
ja asetti vahvan lumouksen linnaan ja kaikkiin sen asukkaisiin.
Häpeissään hirviömäisestä muodostaan -
hirviö piiloutui linnaan -
lumottu peili ainoana ikkunana ulkomaailmaan.
Ruusu, jota haltijatar oli tarjonnut, -
olikin lumottu ruusu, -
joka kukkisi prinssin 21. syntymäpäivään saakka.
Jos hän oppisi rakastamaan -
ja saamaan vastarakkautta ennen kuin viimeinen terälehti putoaa, -
lumous rikkoutuisi.
Jos ei, prinssi olisi tuomittu -
jäämään hirviöksi ikuisiksi ajoiksi.
Vuosien kuluessa -
hän vaipui epätoivoon ja menetti kaiken toivonsa, -
sillä kuka voisi koskaan oppia rakastamaan hirviötä?
Hiljaa vain täällä aika vierii
Seuraa näin päivät toisiaan
Tänään taas pikkukaupunkimme
herää aamuun näin
Kas, tuolla leipuri tuo leipää jälleen
kuin ennenkin ne myydäkseen
Niin kuin joka aamu hän
leipoo leivän lämpimän
- kylän asukkaille näin - Hyvää huomenta, Belle.
- Huomenta, monsieur. - Minne matka?
Kirjakauppaan. Luin juuri loppuun ihastuttavan tarinan...
- pavunvarresta ja jättiläisestä ja... - Sepä mukavaa.
Marie, patongit! Vauhtia!
Ja tuossa kulkee taas se outo tyttö
Ken mulle selvittäisi tän:
miksi aina yksinään ilman taas hän jää?
Mutta silti kiltti tyttö tämä Belle
- Bonjour - Päivää
Kuinka voi perheesi?
- Bonjour - Hyvää päivää
Kuinka voi vaimosi?
- Tarvitsen kuusi munaa - Liian kallista
Mä kaipaan joskus täältä kauas pois
- Ah, Belle! - Hyvää huomenta!
- Tulin palauttamaan lainaamani kirjan. - Joko luit sen?
En voinut laskea sitä käsistäni. Oletko saanut mitään uutta?
En sitten eilisen.
Ei se mitään. Lainaan tämän.
Tämän? Mutta olet lukenut sen jo kahdesti!
No, se on minun suosikkini! Kaukaisia maita. .
huimia miekkataisteluja, taika- loitsuja, naamioitunut prinssi...
Jos pidät siitä noin paljon, saat pitää sen.
- Mutta sir! - Minä vaadin.
No, kiitoksia! Kiitos todella paljon!
Kas, tuossa kulkee taas se kumma tyttö
Ken meille selvittäisi sen
miksi silmät unelmoi ja vain kirjaan katseen loi?
Mikä arvoitus on meille tämä Belle!
Kuinka onkaan kaunis!
Tämä kertoo, kuinka hän
kas näin
hän kohtaa prinssin kauniin.
Hän ei kerro lainkaan, kuka on
nyt eteenpäin!
No, ei oo kumma, jos on nimi kaunis
kas, niinhän on tuo tyttökin.
Mutta takaa kasvojen löydät ujon tyttösen
hyvin toisenlaisen kuin ne muut
on toisenlainen kuin ne muut
niin toisenlainen kuin ne muut on Belle!
Vau! Osuit joka kerta, Gaston!
- Olet koko maailman paras metsästäjä! -Tiedän.
Yhdelläkään pedolla ei ole mahdollisuuksia sinua vastaan...
- eikä kyllä tytöilläkään. - Se on totta, Lefou.
Ja minä olen iskenyt silmäni tuohon.
- Keksijän tyttäreen? - Juuri häneen!
- Onnekas tyttö, jonka aion naida. - Mutta hän on...
- Kaupungin kaunein tyttö! - Tiedän, mutta...
Se tekee hänestä parhaan!
- Ja enkö ansaitsekin parhasta? - No, tottakai! Tarkoitan, ansaitset!
Jo tuosta hetkestä kun näin mä neidon
mä hänet sieväks huomasin.
Tämä kaunis neitonen
musta löytää vertaisen
ja tahdon nyt jo nopsaan naimisiin!
Voi voi! Voi voi! Mä hänet tahdon!
Monsieur Gaston hän söpö on!
Voi voi! Oi ei! Mä tuskin kestän!
Hän on niin pitkä vahva tumma mies!
- Bonjour - Hyvää päivää
- Onko tämä porsas? - Kuinka ihania rypäleitä!
- Vähän juustoa - Vähän tilaa
- Anteeks! - Nyt tieltä pois!
- Tämä leipä on pilaantunut - Nuo kalat haisee
Voi, täytyy olla muutakin kuin tää!
Ja kohta järjestän mä meille häät!
Hei katsos tuossa menee outo tyttö
tuo aika kumma madamoiselle
Hän on sievä, hento niin ja myös kiltti hän.
Siksi hän on kunnon tyttönen
ja oikein kunnon tyttönen
Tuo Belle!
- Hei, Belle. - Bonjour, Gaston.
Gaston, saisinko kirjani?
Kuinka voit lukea tätä? Ei yhtään kuvaa!
No, jotkut ihmiset käyttävät mielikuvitustaan.
Belle, sinun on aika nostaa pääsi kirjoista -
ja kiinnittää huomiosi tärkeimpiin asioihin.
Kuten minuun.
Koko kaupunki puhuu siitä.
Ei ole oikein, että nainen lukee.
Pian he alkavat ajatella ja saada ideoita.
- Gaston, olet todella alkukantainen. - No kiitoksia, Belle.
Mitäs sanoisit, jos sinä ja minä kävelisimme tuonne pubiin -
- katselemaan palkintojani? - Ehkä joku toinen kerta.
- Mikä häntä vaivaa? - Belle on hullu! - Gaston on upea!
Gaston, en voi. Minun täytyy mennä kotiin auttamaan isääni.
Näkemiin!
Se vanha sekopää! Hän tarvit- seekin kaiken saamansa avun.
Älä puhu isästäni noin!
Niin! Älä puhu hänen isästään noin!
Minun isäni ei ole hullu. Hän on nero!
- Isä? - Kuinka ihmeessä tuo tapahtui?
- Kirottua! - Isä, oletko kunnossa?
M-minä... Olen valmis luovuttamaan tämän romun kanssa.
- Sanot aina niin. - Tällä kertaa olen tosissani!
En koskaan saa tätä kirottua rakkinetta toimimaan!
Kyllä saat, ja voitat ensimmäisen palkinnon huomenna.
- Hmph! - Ja sinusta tulee maailmankuulu keksijä.
- Uskotko todella niin? - Olen aina uskonut.
No, mitä me odotamme? Minun täytyy korjata tämä ajoissa.
Ojenna minulle se... moniosainen vimpain sieltä.
Oliko sinulla hauskaa kaupungilla tänään?
Sain uuden kirjan.
Isä, olenko mielestäsi outo?
Minun tyttäreni? Outo?
Mistä sinä sellaisen ajatuksen olet saanut?
En tiedä. Minusta vain tuntuu, etten sovi tänne.
Minulla ei ole ketään, jolle jutella.
Entäpä Gaston? H-hän on komea veikko.
Onhan hän komea, mutta hän on töykeä ja omahyväinen ja...
- Voi isä, ei hän ole minua varten. - No, älähän huolehdi -
sillä tämä keksintö tulee olemaan uuden elämämme alku.
Taitaa olla valmista. Nyt, kokeillaanpa.
- Se toimii! - Todellako?
- Kyllä! - Sinä teit sen!
Sinä todella teit sen!
Valjasta Philippe, tyttö! Minä lähden kilpailuun!
Näkemiin, isä! Onnea matkaan!
Näkemiin, Belle! Pidä itsestäsi huolta minun ollessani poissa.
Meidän pitäisi olla siellä jo.
Ehkä emme tajunneet kääntyä.
Luulenpa, että meidän olisi pitänyt kääntyä... Odotas.
Ei. Mennään tätä tietä.
Tulehan, Philippe, se on oikotie. Olemme siellä aivan pian.
Tämä ei voi olla oikea tie. Minne olet meidät vienyt, Philippe?
Meidän on parempi kääntyä ympäri.
Rauhallisesti, poika. Rauhoitu, Philippe.
Voi, voi! Varo! Ei!
Rauhallisesti, poika!
Takaisin, takaisin, takaisin!
Kiltti poika. Kiltti poika. Kaikki hyvin, kaikki... Takaisin!
Paikka, paikka nyt. Paikallaan.
Paikka. Ei, Philippe!
Philippe?
Apua! Onko... Onko siellä joku?
Apua!
Mitä-- ooh!
Haloo?
Haloo!
Miesparka, hän on varmaan eksynyt metsässä.
Ole hiljaa. Ehkä hän menee pois.
Onko siellä joku?
Ei sanaakaan, Lumiere. Ei yhtäkään sanaa!
M-minä en halua tunkeilla, mutta menetin hevoseni...
ja... ja tarvitsen yöpaikan.
Voi, Könni, sääli nyt edes vähän.
Shh!
Totta kai, monsieur, olette tervetullut tänne.
Kuka puhui?
Täällä päin.
- Missä? - Hei.
Ihmeellistä!
No, nyt olet tehnyt sen, Lumiere.
Suurenmoista! Aivan ihastuttavaa!
- Kuinka tämä on saatu aikaan? - Laita minut heti alas!
Lopeta tuo! Sanoin lopeta!
Sir, laittakaa se heti kiinni!
- Voisitteko lopettaa? - Anteeksi kovasti!
Minä... Minä vain en ole koskaan nähnyt kelloa, joka...
Voi, tehän olette aivan läpimärkä, monsieur.
Tule. Lämmitä itseäsi takan luona.
- Kiitos. - Ei, ei, ei!
Tiedät, mitä isäntä tekee, jos hän löytää miehen täältä.
Vaadin sinua pysähtymään siihen paikkaan!
Voi ei, ei! Ei isännän tuoliin!
Minä en näe tätä! Minä en näe tätä!
No mutta hei, poju.
- Voi, mikä palvelu! - Noniin!
Tämä on mennyt jo tarpeeksi pitkälle. Minä olen vastuussa täällä...
Haluaisitko kupin teetä, sir? Se lämmittäisi teitä käden käänteessä.
Ei! Ei teetä. Ei teetä!
Hänen viiksensä kutittavat, äiti!
Hei!
Voi ei.
Täällä on muukalainen.
Isäntä, antakaa minun selittää. Herrasmies oli eksynyt metsään.
Hän oli kylmissään ja märkä, joten...
Isäntä, haluaisin ottaa hetken sanoakseni, -
että olin tätä vastaan alusta alkaen. Kaikki on hänen syytään.
Yritin estää heitä. Mutta kuuntelivatko he minua? Ei, ei. .
Kuka sinä olet? Mitä teet täällä?
M-m-minä eksyin metsään ja...
- Et ole tervetullut tänne! - M-m-minä olen pahoillani.
- Mitä sinä tuijotat? - E-en mitään.
Olet siis tullut tuijottamaan hirviötä, vai?
Pyydän, en tarkoittanut pahaa! T-tarvitsin vain yösijan.
- Minä annan sinulle yösijan! - Ei, ei, pyydän! Ei! Ei!
Voi pojat. Belle saa elämänsä yllätyksen, vai mitä, Gaston?
Jep, tämä on hänen onnenpäivänsä.
Tahtoisin kiittää teitä kaikkia siitä, että olette tulleet häihini.
Ensin minun on parasta käydä kosimassa tyttöä.
Ja sinä, Lefou, kun minä ja Belle tulemme ovesta...
Tiedän, tiedän! Minä aloitan bändin kanssa!
- Ei vielä! - Anteeksi!
Gaston, mikä miellyttävä yllätys.
Eikö olekin? Minä olen täynnä yllätyksiä.
Tiedäthän, ettei kaupungissa ole tyt- töä, joka ei tahtoisi olla sinun asemassasi.
Tämä on se päivä...
Tämä on se päivä, kun unelmistasi tulee totta.
Mitä sinä tiedät minun unelmistani, Gaston?
Paljonkin! Kuvittelehan tämä.
Metsästysmaja, viimeisin saaliini paistumassa tulella -
ja minun pieni vaimoni hieromassa jalkojani -
samaan aikaan kun pikkuiset leikkivät lattialla koiran kanssa.
- Hankimme kuusi tai seitsemän. - Koiraa?
Ei, Belle.
- Rotevia poikia kuten minä. - Kuvitella.
- Tiedätkö kuka se pieni vaimo tulee olemaan? - Annas kun mietin.
- Sinä, Belle. - Gaston, Minä olen...
Olen sanaton.
En todellakaan tiedä, mitä sanoa.
- Sano naivasi minut. - Olen todella pahoillani, Gaston, -
mutta minä en ansaitse sinua!
No, miten se meni?
Minä saan vielä Bellen vaimokseni!
Siitä ei ole epäilystäkään!
Koskettavaa!
Onko hän poissa?
Voitko kuvitella? Hän kosi minua!
Minua, vaimoksi tuolle tomppelille, aivottomalle...
Madame Gaston
en olla tahdo
Madame Gaston hän tahtoo niin
Voi ei, ei nyt, nyt eikä koskaan
En tahdo täällä mennä naimisiin
Mä löydän seikkailuni jostain kaukaa
Niin toivon onnen löytyvän
Minä joskus löydänhän
Aivan toisen elämän
Minä toivon paljon enemmän
Philippe! Mitä sinä täällä teet? Missä...
Missä isä on? Missä hän on, Philippe? Mitä tapahtui?
Meidän täytyy löytää hänet! Sinun täytyy viedä minut hänen luokseen.
Mikä tämä paikka on?
Philippe, paikka.
Paikka.
Isä!
Emme vain voineet olla hiljaa, emmehän?
Oli aivan pakko pyytää hänet jäämään, niinhän?
Tarjoilla hänelle teetä, antaa istua isännän tuolissa.
- Paijata koiraa! - Yritin olla vieraanvarainen.
Haloo? Onko täällä ketään?
Haloo?
Isä? Isä?
Oletko täällä?
Äiti, täällä linnassa on tyttö.
Kuulehan, Kippo, en anna sinun keksiä noin villejä tarinoita.
Oikeasti, äiti. Minä näin hänet.
- Ei enää sanaakaan. Kylpyyn! - Mutta... Mitä...
Tyttö! Näin tytön linnassa!
Minähän sanoin!
Vastuuton, uhkarohkea, stea- riinikorvainen, välinpitämätön...
Isä?
Näitkö sinä tuon?
- Se on tyttö! - Tiedän, että se on.
Etkö tajua? Hän on se! Tyttö, jota olemme odotelleet!
- Hän on tullut rikkomaan lupauksen! - Odota, odota!
Isä?
Haloo? Onko täällä joku?
Odota! Etsin isääni. Minä...
Hassua. Olen varma, että täällä oli joku.
O-onko täällä ketään?
- Belle? - Isä!
- Kuinka sinä löysit minut? - Voi, kätesi ovat jääkylmät!
- Meidän on saatava sinut ulos täältä! - Belle, haluan, että lähdet täältä.
- Kuka on tehnyt tämän sinulle? - Ei ole aikaa selittää.
- Sinun täytyy mennä, nyt! - En jätä sinua.
- Mitä sinä täällä teet? - Juokse, Belle!
- Kuka siellä? Kuka olet? - Tämän linnan isäntä.
Tulin isäni vuoksi. Olkaa kiltti ja päästäkää hänet.
- Etkö näe, että hän on sairas? - Hänen ei olisi pitänyt tunkeutua tänne!
Mutta hän voi kuolla. Pyydän, teen mitä tahansa.
Et voi tehdä mitään. Hän on vankini.
Voi, täytyy olla jokin keino... Odota!
- Ottakaa minut hänen sijaansa. - Sinut?
Sinäkö tulisit hänen tilalleen?
Belle, ei! Et tiedä, mitä olet tekemässä!
Jos tulisin, antaisitko hänen mennä?
Kyllä, mutta sinun täytyy luvata jääväsi tänne ikuisiksi ajoiksi.
Tule valoon.
Ei, Belle! En anna sinun tehdä tätä!
- Saat sanani. - Sovittu!
Ei, Belle, kuuntele minua. Olen vanha. Olen elänyt elämäni.
- Odota! - Belle!
Odota!
Ei! Säästäkää tyttäreni. Pyydän!
Hän ei ole enää sinun huolesi. Vie hänet kylään.
Päästä minut ulos. Pyydän, päästä minut ulos!
Päästäkää minut ulos! Pyydän! Pyydän!
- Isäntä? - Mitä?
Koska tyttö aikoo olla täällä kanssamme aika kauan aikaa,
ajattelin, että haluaisitte ehkä tarjota hänelle mukavamman huoneen.
Mutta toisaalta, ehkä ette.
Et antanut minun edes hyvästellä.
En näe häntä enää koskaan.
- En saanut hyvästellä. - Näytän sinulle huoneesi.
Huoneeni? Mutta luulin, että...
- Haluatko sinä jäädä torniin? - En.
Siinä tapauksessa seuraa minua.
Sano jotakin hänelle.
Minä... Toivottavasti viihdyt täällä.
Linna on nyt kotisi, saat mennä kaikkialle, paitsi länsisiipeen.
- Mitä on länsi-- - Se on kiellettyä aluetta!
Jos tarvitset jotakin, palvelijani ovat käytössäsi.
Päivällinen. Kutsu hänet päivälliselle.
Syöt kanssani päivällistä. Se ei ollut pyyntö!
Kuka hän luulee olevansa? Tyttö riitautui väärän miehen kanssa.
- Kukaan ei sano ei Gastonille! - Ei hitossa!
Hylätty! Torjuttu! Julkisesti nöyryytetty!
Se on enemmän kuin voin kestää.
- Lisää olutta? - Miksi? Mikään ei auta.
- Olen ala-arvoinen! - Sinäkö? Et koskaan!
Gaston, sinun täytyy koota itsesi.
Noin älä harmissas istu Gaston
Koetas nyt hymyillä vain
Kaikkihan tahtois jo olla Gaston
Olla sun pöksyissäs vaan
Nään kukaan ei täällä niin ihailtu oo
Oot kaupungin ainoa mies!
Siks jokainen tahtookin matkia sua
Ja syyn siihen jo
kaikki ties
Olet
fiksu Gaston joka hipsu Gaston
Tykkään susta kun ottees ei lipsu, Gaston
Sillä oothan sä vahvempi muita
Taitava myös ampumaan
Näiltä kysyä voit partasuilta
Mikä saa heidät seuraasi julkeutumaan
Oot
nasta Gaston tykkään susta Gaston
Jokainen tahtois tuollaisen leuan Gaston
Olen itseeni taas hyvin tyytyväinen
Oi, mikä mies tuo Gaston!
Nyt hurraa, hei, ja taas nyt hei,
Gaston niin on valmiina Nyt miehilleen
On vaan
mies toi Gaston voimakkain hän, Gaston
Aina painiessaan puree näin vain Gaston
Olet voimakkain mies näillä mailla
Vielä voimia jäljellä on!
Pojat pelkäävät sua tällä lailla -Näin on!
Ja jokainen pelkuri on karvaton!
- Olet kärki, Gaston - Olet kaikki, Gaston
Kukaan ei koskaan syljekään niin kuin Gaston
Aina parhaat saan pisteet mä ammunnassa
Kympit saa Gaston!
Jo pienenä tonneittain munia söin
että kasvaisin mä isommaks'
Ja nyt multa urakka ohi jo on
Enää tulla en voi vahvemmaks'
Ainoo
On tuo Gaston
Verraton taas Gaston
Kukaan saappaissaan harpi ei kuin tuo Gaston
Kaikki saaliina mulla on seinälläni
Oi mikä mies, Gaston
Gaston
- Apua! Auttakaa minua! - Maurice?
Pyydän! Pyydän, tarvitsen apuanne.
Hän sulki Bellan... Hän sulki Bellan tyrmään!
- Kenet? - Bellen. Meidän täytyy mennä!
Ei ole minuuttiakaan hukattavana!
Hidasta vähän, Maurice.
Kuka on lukinnut Bellen tyrmään?
Hirviö! Kauhistuttava, hirvittävä hirviö!
- Onko se suuri hirviö? - Valtava!
- Onko hänellä pitkä, ruma kuono? - Vastenmielisen ruma!
- Ja terävät, julmat kulmahampaat? - Kyllä! Autatteko minua?
Toki, vanha mies. Me autamme sinua.
Autatteko? Voi, kiitos, kiitos, kiitos!
Hullu vanha Maurice.
Hänestä saa aina hyvät naurut.
Hullu vanha Maurice, hmm?
Hullu vanha Maurice. Hmm.
Hei kuuleppas mitä mä nyt mietin
- Kai äskeistä tuota? - No joo
Mies onkin tonttu ja hassu
Ja tyttöni pappa, oi voi
Nytpä rattaat jo päässäni pyörii
Koska näin, että hullu on hän,
Katsos luulenpa,
että nyt saan tyttösen
Ja mä juonenkin loin etevän!
- Jos minä... - Niin?
- Sitten me... - Ei, suostuisiko hän?
- Arvaa! - Nyt tajusin!
- Mennään! - Mennään!
Oi mikä
mies on Gaston Ovelin on Gaston
Napakymppiin ei osukaan muut kuin Gaston
Hänen päivänsä kohtalon järki vaatii
Verraton on
Gaston
Eikö kukaan auta minua?
- Kuka siellä? - Rouva Kannu, kullannuppu.
Ajattelin, että haluaisit ehkä kupillisen teetä.
Mutta sinä olet... Sinä olet...
- Varovasti! - Tämä on mahdotonta!
Tiedän, että on, mutta tässä me olemme.
Sanoinhan, että hän on kaunis, sanoinhan, äiti?
No niin, Kippo, tuo saa riittää. Varovasti nyt.
- Älä läikytä. - Kiitos.
Haluatko nähdä tempun?
- Kippo! - Ups, anteeksi.
Teit todella rohkeasti, kullannuppu.
- Me kaikki ajattelemme niin. - Mutta olen menettänyt isäni...
unelmani, kaiken.
Piristy, lapsonen. Kaikki kääntyy vielä parhain päin.
Saat nähdä. Kuulehan minua, -
jaarittelen, vaikka minulla on päivällinen valmistettavana.
- Kippo? - Heippa!
No niin, mitäs me laitamme yllesi päivälliselle?
Katsotaas, mitä minulla on laatikoissani!
Voi, kuinka noloa!
Öhöm. Tässähän me olemmekin!
Tulet näyttämään häikäisevältä tässä!
Todella kilttiä sinulta, mutta en aio mennä päivälliselle.
Mutta sinun täytyy!
Päivällinen on katettu.
Mikä kestää? Käskin häntä tulemaan alas.
- Miksi hän ei ole vielä täällä? - Kärsivällisyyttä, sir.
Tyttö on menettänyt isänsä ja vapautensa yhden päivän aikana.
Isäntä, oletteko ajatelleet, että ehkäpä -
tämä tyttö voisi murtaa lumouksen?
Tietysti olen ajatellut! En ole typerä.
Hyvä! Joten, sinä rakastut häneen, -
hän rakastuu sinuun, ja poof!
Lumous on murrettu! Olemme taas ihmisiä keskiyöhön mennessä.
Se ei ole niin helppoa, Lumiere. Tällaiset jutut vievät aikaa.
Mutta ruusu on jo alkanut kuihtua.
Hyödytöntä.
Hän on kaunis ja minä... No, katsokaa minua!
Sinun täytyy auttaa häntä näkemään kaiken sen taakse.
En tiedä kuinka.
No, voisit aloittaa tekemällä itsestäsi esittelykelpoisemman.
Ryhti suoraan. Yritä käyttäytyä kuin herrasmies.
Kun hän tulee sisään, hymyile häikäisevästi ja itsevarmasti.
Vauhtia, vauhtia! Näytä minulle se hymy!
- Mutta älä säikäytä tyttöraukkaa. - Tee häneen vaikutus vitseilläsi.
Mutta ole hellä.
- Hukuta hänet kohteliaisuuksiin. - Mutta ole vilpitön.
Ja ennen kaikkea, sinun täytyy hallita temperamenttisi!
Siinä hän on!
Hyvää iltaa.
No, missä hän on?
Kuka? Ai tyttökö? Niin, tyttö.
No, itse asiassa, hän käy juuri läpi sellaisia, -
tilanne kun on nyt tämä, että...
Hän ei aio tulla.
Mitä?!
Voi, ei. Teidän korkeutenne! Teidän ylhäisyytenne!
Ei kiirehditä!
- Luulin käskeneeni sinua tulemaan alas päivälliselle!
En ole nälkäinen.
Tulet ulos tai minä... Rikon ovesi!
Isäntä, saatan olla väärässä, mutta tuo ei taida olla -
paras tapa tehdä tyttöön vaikutus.
Pyydän, yritä olla herrasmies.
Mutta hän on on niin vaikea!
Lempeästi, lempeästi.
- Tulisitko alas päivälliselle? - En!
Suave, genteel.
Minulle olisi suuri ilo, -
jos liittyisit seuraani päivälliselle.
Ja sanoisimme vielä 'ole kiltti'.
- Ole kiltti. - Ei kiitos.
- Et voi olla siellä ikuisesti! - Kyllä voin.
Selvä! Kuole sitten nälkään!
Jos hän ei syö minun kanssani, hän ei syö ollenkaan!
Voihan. Tuo ei tainnut mennä kovin hyvin, eihän?
Lumiere, pidä vahtia ovella -
ja ilmoita minulle heti, jos tapahtuu pieninkin muutos.
Voitte luottaa minuun, mon capitaine.
No, voin aivan hyvin mennä alakertaan siistimään paikat.
Pyydän nätisti, mutta hän kieltäytyy.
Mitä hän haluaa minun tekevän, kerjäävän?
Näytä minulle tyttö.
Mutta isäntä ei ole niin paha kunhan opit tuntemaan hänet.
- Miksi et antaisi hänelle mahdollisuutta? - En halua oppia tuntemaan häntä.
En halua olla hänen kanssaan missään tekemisissä.
Minä vain huijaan itseäni.
Hän ei koskaan tule näkemään minua minään muuna -
kuin hirviönä.
Se on toivotonta.
- Voi, ei. - Voi, kyllä.
- Voi ei... - Voi kyllä, kyllä, kyllä!
Olet polttanut minua aiemminkin.
Zut alors! Hän on tullut esiin!
Tulehan, Kippo. Astiakaappiin veljiesi ja siskojesi kanssa!
Mutta minua ei väsytä.
- Väsyttääpäs. - Eikä väsytä.
Työskentelen orjallisesti koko päivän ja minkä vuoksi?
Kulinaristinen mestariteos menee hukkaan!
Voi, lopeta valitus. Tämä on ollut pitkä ilta meillekin.
No, jos minulta kysytään, tyttö käyttäytyi vain itsepäisesti!
Sanoihan hän nimittäin 'ole kiltti'.
Mutta jos isäntä ei opi hallitsemaan tem- peramenttiaan, -
hän ei koskaan onnistu rikkomaan...
Satumaista nähdä sinut jalkeilla, mademoiselle.
Olen Könni, talouden pää.
- Tämä on Lumiere. - Enchanté, chérie.
Jos on jotakin... Lopeta tuo!. . Mitä voimme... Pyydän... tehdä...
saadaksenne olonne mukavammaksi...
- Olen hieman nälkäinen. - Oletko?
Kuulitteko? Hän on nälkäinen!
Sytyttäkää tuli. Hopeat esille. Herättäkää posliiniastiasto.
Muistakaa, mitä isäntä sanoi.
Hölynpölyä! En aio antaa tyttörukan olla nälkäinen.
Olkoon, sitten. Lasi vettä, viipale leipää ja sitten...
Könni, olen yllättynyt sinuun!
Hän ei ole vanki. Hän on vieraamme!
Meidän täytyy saada hänet tuntemaan olonsa tervetulleeksi. Tätä tietä.
No, pitäkää matalaa profiilia.
Jos isäntä saa tietää tästä, se on loppumme.
Totta kai, totta kai.
Mutta mitä olisi päivällinen ilman musiikkia?
Musiikkia?
Meille on syvä ylpeys ja valtava ilo...
toivottaa sinut tervetulleeksi tänään.
Ja nyt kutsumme sinut rentoutumaan.
Annahan meidän tuoda sinulle tuoli, sillä ruokasali ylpeänä esittää...
sinun päivällisesi.
Vieraamme
Olet meidän vieraamme
Lautasliina kaulalle, chérie ja sitten nautimme
Keittoa, herkkuja
On nyt joka laatua
Maista vaikka maistuu voilta
Jos et usko kysy noilta!
Laulavat Tanssivat
Ranskanmaalla asuvat
Täällä ruoka maistuu aina parhaalle
Kas tässä ruokalista
Yksi parhaimmista vieraamme
Vieraamme Vieraamme
Gratiini! Tää soufflé Piirakka on noin flambé
Herkut nää kai miellyttää siis herkkusuiden kabaree!
Yksinäs, peloissas, täällä turhaan olet, kas!
Tahdomme näin hauskuttaa sua,
et saa enää masentua!
Temput noin, osaan näin kera näiden kynttiläin!
Laadun kaikessa me sulle takaamme!
Siis tartu tuoppiin vaan, tänään me hummaillaan!
Tää vieraamme, toivomme
hyvälle saa mielelle!
Vieraamme, vieraamme, vieraamme!
Silloin ennen aikaa miten palvella mä sainkaan
Kuinka oon mä kokonaan jo tarpeeton
Älä!
Ooh, tuo vanha aika on kuin unta
kulta-ajat vaipuu unhohon
Me vanhetaan suotta
pölyn alla monta vuotta
Meidän taitomme ne pois jo heitettiin!
Kömpelöiksi vähitellen käymme
Tyhmä, nouse siitä! Eikö hölmöily jo riitä?
Vieraamme, vieraamme, häntä me näin nyt passaamme!
Viinit jäähdytämme, lautasliinat pöytään laitamme.
Tahtoo kai teetä hän? Häntä hyvin ymmärrän!
Kun vain kupit saadaan pöytään, silloin kuplin, silloin juhlin!
Pannut nää piipittää, vesi liikaa lämpiää!
Hankaapas sä mua, niin että loistaa saan!
Jo kaikki lutviutuu, nyt makeeks vieraan suu!
-Oot vieraamme - Vieraamme!
- Oot vieraamme - Vieraamme, vieraamme!
- Noniin, laulut on laulettu, kaikki tänne riviin!
Vuoteen kymmeneen ei kukaan ole ollut vieraamme!
Ruoka jos miellyttää, iloiseksi mieli jää!
Kynttilöiden loistehessa
Olet kaunis kuin prinsessa!
Parhain on
palkkio
Huudat: ei, riittää jo!
Kohta laulamme sut aivan pyörryksiin!
Et surra turhaan saa. Tänään me hummaillaan!
Oi vieraamme!
Vieraamme vieraamme
Oot
vieraamme!
- Bravo! Se oli upeaa! - Kiitoksia.
Kiitos, mademoiselle. Hieno show, eikö? Kaikki!
Hyvänen aika, katsokaa kelloa. Nukkumaan, nukkumaan.
En mitenkään voi mennä nukkumaan nyt.
On minun ensimmäinen kertani lumotussa linnassa.
Lumotussa!
Kuka sanoi linnan olevan lumottu?
- Se olit sinä, niinhän? - Tajusin sen itse.
Tahtoisin katsoa ympärilleni, jos se vain sopii.
- Tahtoisitko kierroksen? - Odotahan, odota.
Minusta tuntuu, ettei se ole hyvä idea.
Tiedät, ettemme saa antaa hänen työn- tää nenäänsä tiettyihin paikkoihin!
Ehkä sinä tahtosit tehdä sen. Tiedät varmasti kaiken tästä linnasta.
No! Itse asiassa, minä...
Kyllä tahtoisin.
Kuten näet, epäaito julkisivu otettiin pois, -
paljastamaan minimaalinen rokokoo-suunnittelu.
Huomaa epätavallisesti ympärikäännetyt holvikaaret.
Tämä on yksi esimerkki myöhäiseltä klassismin barokki-kaudelta.
Ja, kuten aina sanon, jos se ei ole barokkia, älä korjaa sitä.
Missä olinkaan?
Takaisin paikoilleen!
Nyt jos saan vetää huomionne yläpuolella lentäviin tukipilareihin...
Mademoiselle?
- Mitä tuolla ylhäällä on? - Missä? Tuolla? Ei mitään.
Ei kerta kaikkiaan mitään kiinnostavaa länsisiivessä!
Likaa, pölyä, ihan tylsää.
Tuo siis on länsisiipi!
Hienosti tehty.
Mitähän hän piilottelee siellä?
- Piilottelee? Isäntä ei piilottele mitään. - Sitten sinne ei ole kiellettyä mennä.
Se on, tuota... Tahtoisiko mademoiselle nähdä jotakin muuta?
Meillä on hurmaavia seinä- vaatteita tuolla kaukana...
- Ehkä myöhemmin. - Öh, puutarhat...
tai, tai. . Kirjasto, ehkäpä?
Onko teillä kirjasto?
- On! Todellakin. - Kirjoja.
- Hyllymetreittäin kirjoja! - Pinoittain kirjoja!
- Metsittäin kirjoja! - Kirjasarjoja!
- Sankasti! - Upottavan paljon!
Enemmän kirjoja kuin pystyt lukemaan elämäsi aikana.
Kirjoja jokaisesta aiheesta, jota on ikinä tutkittu...
jokaiselta kirjailijalta, joka on koskaan asettanut kynän paperille.
- Miksi tulit tänne? - Olen... Olen pahoillani.
- Varoitin sinua koskaan tulemasta tänne! - En tarkoittanut pahaa.
Tajuatko, mitä olisit voinut tehdä?
Pyydän! Lopeta!
- Ulos! - Ei!
Ulos!
- Minne olet menossa? - Lupaus tai ei...
En voi jäädä tänne enää hetkeksikään!
Ei, odota, pyydän! Odota!
Ei!
No niin, tässä. Älä tee noin!
Pysy paikoillaan.
- Tuo koskee! - Jos olisit paikoillaan, se ei koskisi niin paljon.
No, jos et olisi karannut, tätä ei olisi tapahtunut.
Jos et olisi pelästyttänyt minua, en olisi karannut.
No, sinun ei olisi pitänyt olla länsisiivessä!
Sinun pitäisi oppia hallitsemaan temperamentisi!
Nyt, pysy paikallaan. Tämä saattaa kirvellä hieman.
Muuten, kiitos henkeni pelastamisesta.
Ole hyvä.
En yleensä jätä mielisairaalaani keskellä yötä, -
mutta hän sanoi, että korvaisit aikani.
- Olen kuulolla. - Asia on näin.
Olen päättänyt naida Bellen.
Mutta hän tarvitsee hieman suostuttelua.
Torjui Gastonin tylysti!
Kaikki tietävät, että hänen isänsä on sekopää.
Hän oli täällä tänä iltana vauhkoa- massa hirviöstä linnassa.
Maurice on harmiton.
Asian ydin on se, että Belle tekisi mitä tahansa -
ettei hänen isäänsä lukittaisi sisään.
Jep, jopa naisi hänet!
Joten haluat minun heittävän hänen isänsä mielisairaalaan -
ellei hän suostu naimaan sinua.
Voi, sehän on halveksittavaa! Minä rakastan ideaa!
Jos kukaan ei aio auttaa minua, menen takaisin yksin!
No niin, onko tässä kaikki? Aivan sama mitä se vaatii!
Aion löytää linnan ja jotenkin minä, -
saan hänet ulos sieltä!
- Belle! Maurice! - No, kappas!
Ei taida toimia sittenkään.
Heidän täytyy tulla joskus takaisin.
Ja kun he tulevat, olemme valmiina heitä varten.
Lefou, älä liikahdakkaan paikaltasi -
ennen kuin Belle ja hänen isänsä tulevat kotiin.
Mutta... Mutta minä...
Voi, pahus!
En ole koskaan tuntenut näin ketään kohtaan.
Haluan tehdä jotain hänen hyväkseen, mutta mitä?
No, onhan tavanomaisia asioita.
Kukkia, suklaata, lupauksia, joita et aio pitää.
Ei, ei, sen täytyy olla jotain todella erityistä.
Jotakin, joka sytyttää hänen mielenkiintonsa. Odotas!
Belle?
On jotain, mitä haluan näyttää sinulle.
Mutta ensin sinun täytyy sulkea silmäsi.
Se on yllätys.
- Voinko jo avata? - Ei, ei. Et vielä.
Odota tässä.
- Voinko nyt avata ne? - Hyvä on. Nyt!
En voi uskoa tätä!
En ole eläissäni nähnyt näin paljon kirjoja!
- Sinä... Sinä pidät siitä? - Se on ihmeellinen!
- Sitten se on sinun. - Voi, kiitos todella paljon!
- Katsohan tuota! - Tiesin, että se toimisi.
Mitä? Mikä toimii?
- Se on todella rohkaisevaa. - Eikö olekin jännittävää?
- Minä en nähnyt mitään. - Tulehan, Kippo.
Keittiössä on askareita tehtäväksi.
Mutta mistä he puhuvat? Mistä on kyse? Oikeasti, äiti.
Mä aavistan Hän hellä on
Hän yllättäen onkin vastustamaton
Mä ihastuin Eilenhän
En vielä tiennyt Hänestä saan ystävän.
Hän hymyillen Mua katselee
Ja kun hän koskettaa mua käsi värisee
Se totta on Hän hymyilee
Hän minut katseellansa Täysin vangitsee
Uutta ja ihmeellistä
Kuka tiennyt ois näin että
käy
Hän ei oo prinssi kaunis
Mutta kauneus ei aina päällepäin
Käy näin.
- Ken arvaskaan? - Voi taivas niin!
- En tiennytkään - Ei kukaan niin
Ett' siinä noinkin kovin hyvin viihdytään
- Se kovin kummaa! - Me katsomme
nyt päivän kaks'
Jos vaikka suhde tulis vielä rakkaammaks
Kunpa noiden suhde tulis vielä rakkaammaks
Mitä?
Jos vaikka suhde tulis vielä rakkaammaks
- Mikä tulisi, äiti? - Shh.
Kerron sinulle, kunhan olet vanhempi.
Selvä, siis, tiedätte kaikki, miksi olemme täällä.
Meillä on tasan 12 tuntia, 36 minuuttia ja 15 sekuntia aikaa -
luoda niin taianomainen, spontaani -
ja romanttinen ilmapiiri kuin on mahdollista miehelle tai hirviölle.
Aivan. Eikä varmaan tarvitse muistuttaa, -
että kun viimeinen terälehti putoaa ruususta, -
lumousta ei voi enää ikinä murtaa!
Hienoa. Tiedätte kaikki tehtävänne.
Puolet teistä länsisiipeen, puolet itäsiipeen...
loput minun mukaani.
Piristy, Könni, ja anna luonnon hoitaa osuutensa.
Heidän välillään on selvästi kipinää.
Kyllä, mutta kipinään puhal- tamisesta ei voi olla haittaa.
Pikkuisen.
Sitä paitsi, heidän täytyy rakastua tänä iltana -
jotta me voimme enää koskaan olla ihmisiä.
- Voi, ihminen jälleen. - Ihminen jälleen.
Ajattele, mitä se merkitsee.
Jälleen kun ihminen olla saan, tiedän sen
hurmuri oon vastustamaton
Elän kuin ihminen peiliin kurkistellen
Voi, se kaunista katsella on!
Sydämet neitojen ah, niin hurmaavien
särjet nuorimmasta vanhimpaan!
Ulos kaapista käyn kaikkialla taas näyn
Jälleen kun ihminen olla saan!
Laulu soi kaunehin korviin tilpehöörin
Muodon ihmisen saa jokainen
Vaikka oon pienikin ihminen kuitenkin
Voi, cherie, kuulin tuon minäkin
Taas kun nainen mä oon kenties palaan kokoon
hiukan vähemmän massiiviseen
Samettiin untuvaan
suureen niin hukuttaa
minut saa kun taas oon ihminen
Silmät, nenä ja suu korvat, liha ja luu
ihmismuotoon kun taas hakeutuu
Otan taas rennosti
Niinkö, kenpä uskoisi?
Alkaa riittää tämä tik-tik-tik
Asumaan huvilaan heti taas muuttaisin
Siellä kuuta vain katselisin!
Yhtään ei kynttilää, täysikuu lämmittää
- Sinne jään! - Kun entinen oon!
Taas lattiat kuurataan
ja ikkunat aukaistaan
Päivä ihmeellinen vallasta kirouksen
viimein päästään!
Kaiken se saa hohtamaan
luutaa se niin tanssittaa
Kaikki tietävät sen päivä ihmeellinen
kohta koittaa
Puhaltaa taas tuulet raikkaammat saa
Juuri noin tuo se tänne päin vaan
Murhe pois vain kun iloa vaan
on elämä taas
Jälleen ihmistä saa jokainen muistuttaa
tyttö kirouksen kun karkoittaa
halki sameuden posket punoittaen
ihmiselämän löydämme taas
Enää vain hetkisen kunnes rakkauden
toivo isännän valtaansa saa
Sitten ajatelkaas
viimeinkin meistä taas
jokainen olla ihminen saa!
"Ei koskaan ole kuultu tarinaa niin onnetonta-
kuin Julia ja hänen Romeonsa. "
- Voisitko lukea sen uudelleen? - Mikset sinä lukisi sitä minulle?
Hyvä on.
- Minä en osaa. - Etkö ole ikinä opetellut?
Olen opetellut... vähän.
Siitä on vain niin kauan.
No, minä autan sinua.
- Aloitetaan tästä. - Tästä.
- Selvä. "Kaskis... " - "Kaksi".
"Kaksi. " Tiesin sen. "Kaksi taloutta... "
Laulu orkesterin jälleen soi kaunehin
illat pitkät kun taas tanssitaan
Toiveet toteutetaan herrat takarivin saa
tanssiin kutsua taas toisiaan
ilmaan lennähtelen vinhaan pyörähtelen
päivän kestäisimme jokaisen
Ihmisen elämää
kohta taas eletään
ystävät valppaana pian päivä se saa
Jokainen ihminen kun on
taas
Tänä iltana se tapahtuu.
- En ole varma pystynkö tähän. - Sinulla ei ole aikaa hukattavaksi.
Sinun täytyy olla rohkea, urhea.
Rohkea! Urhea!
Siellä tulee olemaan musiikkia, romanttista kynttilänvaloa...
minun järjestämääni.
Ja sitten kun hetki on oikea, tunnustat rakkautesi.
Kyllä, tunnust...
Minä, minä... Ei, en voi.
- Sinähän välität tytöstä, niinhän? - Enemmän kuin mistään muusta.
Siinä tapauksessa sinun täytyy kertoa se hänelle!
Voila! Voi, näytätte niin... niin...
Tyhmältä.
Tuo ei kyllä ollut ihan se etsimäni sana.
Ehkä vähän lisää pois päältä.
Neitosenne odottaa.
Vanha taru on
täynnä elämää
Taaskin ystävät
tunteen löytävät
Sulaa kylmä jää
Hänkin yrittää
löytää ystävän
Tahtovat he näin
olla lähekkäin
tyttö sekä hän
Tunne tämä on
uusi heille niin
Kun sen saavuttaa onni kohoaa
Nousee taivaisiin
Vanha taru on
vastustamaton
Kaikki hurmaten loistaa säteillen
lailla auringon!
Tähdet tuikkivat
voittaa hämärän
Tahtovat he näin olla sylikkäin
tyttö sekä hän
Shh.
Tahtovat he näin
olla sylikkäin
tyttö sekä hän
Astiakaappiin nyt, Kippo.
Sinun pitäisi olla jo nukkumassa.
Hyvää yötä, rakas.
Belle?
Oletko sinä onnellinen täällä kanssani?
Olen.
Mitä?
Jospa vain voisin nähdä isäni, edes hetken verran.
Kaipaan häntä niin.
Siihen on keino.
Tämä peili näyttää sinulle mitä tahansa -
mitä tahdot nähdä.
Haluaisin nähdä isäni.
Isä! Voi, ei!
Hän on sairas. Hän saattaa kuolla ja hän on aivan yksin.
- Sitten sinun täytyy mennä hänen luokseen. -Mitä sinä sanoit?
Vapautan sinut. Et ole enää vankini.
Tarkoitatko, että olen vapaa?
- Kyllä. - Voi, kiitos!
Sinnittele, isä. Olen tulossa.
Pidä se, niin pystyt aina -
katsomaan taaksepäin ja muistelemaan minua.
Kiitos kun ymmärrät, kuinka paljon hän tarvitsee minua.
Kuulkaas, teidän korkeutenne, minun täytyy sanoa, että -
kaikki sujuu kuin rasvattu.
Tiesin, että sinusta olisi siihen.
Päästin hänet menemään.
Kyllä, kyllä, ihastut...
Sinä mitä? Kuinka pystyit tekemään sen?
- Minun täytyi. - Kyllä, mutta... Miksi?
Koska rakastan häntä.
Hän teki mitä?!
- Pelkäänpä, että se on totta. - Hän on lähdössä?
Mutta isäntä oli niin lähellä
Kaiken tämän ajan jälkeen hän viimeinkin oppi rakastamaan.
Siinä se! Senhän pitäisi rikkoa lumous!
Mutta se ei ole tarpeeksi. Tytön täytyy rakastaa häntä takaisin.
Nyt on liian myöhäistä.
Isä? Isä?
He tulivat takaisin!
- Belle! - Shh.
Kaikki hyvin, isä. Olen kotona.
Luulin, etten enää koskaan näkisi sinua.
- Kaipasin sinua niin! - Mutta hirviö...
- Kuinka sinä karkasit? - En karannut, isä.
- Hän päästi minut menemään. - Se kamala petoko?
Hän on erilainen nyt, isä. Hän on jotenkin muuttunut.
- Hei! - Oih! Salamatkustaja.
No heipä hei, pikkumies.
Enpä uskonut näkeväni sinua enää uudelleen.
Belle, miksi sinä lähdit?
Etkö pidä meistä enää?
Voi, Kippo. Tietysti pidän. Asia on vain niin, että...
- Voinko auttaa teitä? - Tulin hakemaan isääsi.
- Isääni? - Älä huoli, mademoiselle.
Pidämme hänestä hyvää huolta.
- Isäni ei ole hullu! - Hän vauhkosi kuin sekopää!
- Kuulimme kaikki sen, niinhän? - Kyllä!
- Ei, en anna teidän tehdä sitä! - Belle?
Maurice, kerro meille taas, vanha mies.
Siitä, kuinka suuri hirviö olikaan?
Hän oli... Tai siis. . Hän oli valtava!
Sanoisin, että ainakin kaksi, ei vaan kaksi ja puoli metriä!
No, tuosta hullummaksi ei voi tulla!
Se on totta, vannon sen!
- Viekää hänet pois! - Päästäkää minusta irti!
Ei! Ette voi tehdä tätä!
Belle raukka. Sääli tuo isäsi juttu.
Tiedät, ettei hän ole hullu, Gaston.
Saattaisin kyetä selvittämään tä- män pienen väärinkäsityksen, jos...
- Jos mitä? - Jos menet kanssani naimisiin.
- Mitä? - Yksi pieni sana, Belle.
- Muuta et tarvitse. - En ikinä!
- Tee kuten tahdot. - Belle? Päästäkää irti!
Isäni ei ole hullu ja voin todistaa sen!
Näytä minulle hirviö.
- Onko se vaarallinen? - Se ei koskaan vahingottaisi ketään.
Tiedän, että hän näyttää karmivalta, mutta oikeasti hän on kiltti ja hellä.
- Hän on ystäväni. - Jos en tietäisi paremmin, -
ajattelisin sinulla olevan tunteita tuota hirviötä kohtaan.
Hän ei ole hirviö, Gaston. Sinä olet!
Tyttö yhtä hullu kuin ukkeli!
Hirviö ryöstää lapsenne!
- Hän tulee ryöväämään heidät yöllä. - Ei!
Emme ole turvassa ennen kuin hänen päänsä koristaa seinääni!
Sanon, että tapetaan se hirviö!
- Hänet täytyy tappaa nyt, hän on kohta kimpussa,
sieppaa pienet lapset, luotamme ne ryöstää mukaansa.
Hän voi koko kylän tuhota, jos vapaa olla saa.
Jo on aika tehdä päätös, -
siis te nyt mua seuratkaa!
Seikkailuun lähdetään pitkät varjot kietoo
kauhuihinsa, suot ja metsät läpi rämmitään.
Rukoile, että et ole ensimmäinen silloin -
kun me peto julma vihdoin löydetään.
Pedolla hampaat on niin kuin veitset.
Kynnet nuo voi tappaa sinutkin.
Ärjyy näin, karjuu noin! Kotiin en tulla voi,
kunnes hän kuollut on!
- Eteenpäin! - Ei, en anna teidän tehdä sitä!
Jos et ole meidän kanssamme, olet meitä vastaan.
- Tuokaa ukkeli! - Näpit irti minusta!
Emmehän tahdo heidän juok- sevan varoittamaan hirviötä!
- Päästäkää meidät ulos! - Pelastamme kylämme hirviöltä!
- Kuka on kanssani samaa mieltä? - Minä! Minä!
- Minä! - Taistohon, matkahan!
Rohkeasti vain nyt eteenpäin!
Ja meidän kasvot näyttää sonne tien.
Seikkailuun lähdetään! Linnaan, missä hirviöistä
kauhein öin ja päivin aina riehuu vaan!
Hirviä suuri on niin kuin vuori
Miehet nää voittavat pedon tuon.
Eteenpäin, miehet näin, miekat nää, jouset nää,
Näillä peto voitetaan!
Me hyökkäämme linnaan ja nappaamme pedon!
Minun täytyy varoittaa hirviötä. Tämä on minun syytäni.
Voi, isä, mitä me teemme?
Älähän nyt. Keksimme kyllä jotakin.
Emme voi ymmärtää, miksi peto tahtoo ryöstää
kotimme ja meidän rakkaat lapsemme.
Kirveillä, veitsillä pelastamme vaimot, lapset
Omat elämämme myös
Siis hyökätään!
Tiesin sen. Tiesin, että oli typerää pitää yllä turhia toiveita.
Ehkä olisi ollut parempi, jos hän ei olisi koskaan tullutkaan.
- Voisiko se olla? - Onko se hän?
Sacrebleu! Tunkeilijoita!
- Tunkeilijoita! - Ja heillä on peili!
Varoittakaa isäntää. Jos he tahtovat taistella, olemme valmiina.
Kuka kannattaa ideaa?
Hoidelkaa jokainen löytämänne!
Mutta muistakaa, että hirviö on minun!
Voitamme, hyökkäämme, rohkeasti miehet
taistoon, kun me marssimme näin liput liehuen!
Laulellen taistohon mennään, vaikka kuolohon!
Näin Ranskan maassa voimaa on!
Nyt hyökätään!
- Suokaa anteeksi, isäntä. - Jätä minut rauhaan.
Mutta sir, linnaan hyökätään!
Hyökätään! Hyökätään!
- Tämä ei toimi. - Meidän täytyy tehdä jotain!
Odottakaa, keksin!
Hyökätään! Hyökätään!
Mitä teemme, isäntä?
Sillä ei ole väliä enää. Antaa heidän tulla.
Hyökätään hyökätään
Hyökätään!
Nyt!
Jes!
Täältä tullaan!
Mitä pirua?
Belle, varo!
Teidän on pakko kokeilla tätä.
Täällä ylhäällä, katala rontti!
Nyt!
Ja pysykääkin poissa!
Nouse ylös!
Nouse!
Mikä hätänä, hirviö?
Oletko liian kiltti ja hellä taistelemaan vastaan?
Ei!
- Belle! - Ei, Gaston, älä!
Mennään, Philippe.
Tule esiin ja taistele!
Olitko rakastunut häneen, hirviö?
Kuvittelitko todella, että hän haluaisi sinut, -
vaikka hän voi saada minun kaltaiseni miehen?
Se on ohi, hirviö! Belle on minun!
Päästä minut! Päästä minut! Pyydän, älä satuta minua!
Teen mitä tahansa! Mitä tahansa!
Häivy!
- Hirviö! - Belle.
Belle?
Sinä tulit takaisin.
Sinä... Sinä tulit takaisin.
Tietysti tulin takaisin.
En voinut antaa heidän... Tämä on kaikki minun syytäni.
Jos vain olisin tullut tänne aiemmin.
Ehkä on parempi... parempi näin.
Älä puhu noin.
Sinä tulet vielä kuntoon.
Olemme yhdessä nyt. Kaikki järjestyy, näet vielä.
Sainpahan...
vielä nähdä sinut viimeisen kerran.
Ei! Ei!
Ole kiltti! Ole kiltti!
Pyydän, älä jätä minua.
Minä rakastan sinua.
Belle, se olen minä!
Se olet sinä!
Lumiere!
Könni!
Rouva Kannu!
- Katsohan meitä! - Äiti! Äiti!
- Voi hyvänen aika! - Tämä on ihme!
Ah, I'amour.
No mutta, Lumiere, vanha ystävä. Eikähän anneta menneiden olla?
Tottahan toki, mon ami. Sanoinhan, että tyttö murtaisi lumouksen.
Anteeksi vain, ystäväni, mutta minä taisin sanoa sen sinulle.
Ei, et sanonut. Minä sanoin sinulle!
Sinä et ehdottomasti sanonut, senkin tärkeilevä herneaivo!
Olehan varuillasi, senkin ylikasvanut taskukello!
- Tästä saat! - Lakkaa tönimästä!
Elävätkö he elämänsä onnellisina loppuun, äiti?
Varmasti, rakkaani.
Varmasti.
Täytyykö minun vieläkin nukkua astiakaapissa?
Tähdet tuikkivat
voittaa hämärän
Tahtovat he näin olla lähekkäin
Tyttö sekä hän
Tahtovat he näin
olla lähekkäin
Tyttö sekä hän
[ © anoXmous @ http://thepiratebay.sx/user/Zen_Bud/