FREDAG 1 1 . DESEMBER
KLOKKEN 14.43
Så du spiste ikke lunsjen din?
Jeg må tilbake til kontoret.
Disse lange lunsjene gir sjefen min magesår.
Kan du ikke ringe ham og si
at du tar fri resten av ettermiddagen?
Det erjo fredag, og veldig varmt.
Hva gjørjeg så med fridagen? Skal jeg følge deg til flyplassen?
Vi kan sløve her litt lenger.
Vi må sjekke ut klokken 1 5.00.
Denne typen hoteller bryr seg ikke om når du kommer,
men når tiden er ute...
Jeg hater å måtte treffe deg på steder som dette.
Jeg har hørt om ektepar som med vilje
tilbringer natten på et billig hotell.
Når man er gift kan man gjøre mange ting med vilje.
Du snakker som ei jente som har vært gift.
Dette er siste gang, Sam.
-Å ja? Med hva da? -Med dette.
At vi møtes i hemmelighet for å gjøre hemmelige ting.
Du kommer på forretningsreise, og vi tar lange lunsjer.
Skulle ønske du ikke kom i det hele tatt.
Greit. Hva skal vi gjøre i stedet? Skrive grisete kjærlighetsbrev?
Jeg må gå, Sam.
-Jeg kan komme neste uke igjen. -Nei.
lkke for å treffe deg engang? Spise lunsj blant folk?
Vi kan treffes. Vi kan til og med spise middag.
Men på respektabelt vis.
l huset mitt, med bildet av min mor på peishyllen
og søsteren min som hjelper meg med å tilberede steken.
Og etter at vi har spist,
sender vi søsteren din på kino og snur bildet av mamma?
Sam!
Greit.
Jeg vil treffe deg så ofte som mulig, Marion.
Under alle omstendigheter, selv på respektabelt vis.
Du får det til å høres urespektabelt ut.
Nei, jeg er helt for det.
Det krever tålmodighet, måtehold, en hel del nervøs venting.
Bortsett fra det er det bare hardt arbeid.
Men om jeg kan treffe deg og ta på deg, selv så enkelt som dette, gjør det ingenting.
Jeg er lei av å slite for folk som ikke er der.
Jeg sliter med min fars gjeld, og han ligger i graven.
Jeg betaler bidrag til kona mi,
og hun bor på den andre siden av jorden.
Jeg betaler også.
Det tar faktisk på å møtes på hotellrom.
Om noen år er gjelden nedbetalt.
Gifter hun seg igjen, er det slutt på bidragene.
-Jeg har ikke vært gift engang. -Nei. Men du vil elske det.
La oss gifte oss, Sam.
Ja, og bo sammen bak en jernvarebutikk i Fairvale?
Vi vil storkose oss. Jeg har et forslag.
Nårjeg sender bidrag til ekskona mi, kan du slikke frimerkene.
Jeg kan slikke frimerkene.
Vil du gjøre det slutt, Marion,
og finne deg en som er ledig?
Jeg tenker på det.
Hvordan kunne du engang tenke tanken?
-Du må rekke flyet. -Vi kan jo reise sammen?
Jeg er sent ute, og du må få på deg skoene.
Er mr Lowery tilbake fra lunsj?
Han lunsjer med kjøperen av Harris Street-eiendommen.
Oljefyren, vet du. Det er derfor han er sen. Har du hodepine?
Det går over.
Hodepiner er som forsetter,
du glemmer dem når de slutter å gjøre vondt.
Har du aspirin? Jeg har noe. Det er ikke aspirin.
Jeg fikk dem av legen på bryllupsdagen min.
Teddy ble rasende da han fant ut at jeg hadde tatt beroligende.
Har noen ringt?
Teddy ringte. Mamma ringte for å sjekke om Teddy hadde ringt.
Søsteren din ringte og sa at hun skulle til Tucson på shopping
og at hun ble borte hele helgen...
Her skal jeg si det var varmt.
Dere burde få sjefen deres til å installere friskluftanlegg.
Nå har han råd til det.
Gjør du klar kopiene av skjøtet til mr Cassidy?
-Ja, sir. -l morgen er dagen, jenta mi.
lkke du. Datteren min.
Et barn.
Og i morgen går hun til alters og giftes bort fra meg.
Jeg vil at du skal se på barnet mitt.
Atten år gammel,
og hun har aldri hatt en ulykkelig dag i noen av de årene.
Kom igjen, Tom. Kontoret mitt har friskluftanlegg.
Vet du hva jeg gjør med ulykkelighet?
Jeg kjøper det bort.
Er du ulykkelig?
lkke umåtelig.
Jeg kjøper dette huset som bryllupspresang til datteren min.
40 000 dollar i kontanter.
Jeg kjøper ikke lykke. Jeg kjøper bort ulykkelighet.
Jeg har aldri på meg mer enn jeg har råd til å tape.
-Tell dem! -Jøye meg!
Jeg får beholde dem fordi jeg ikke betaler skatt.
Tom, en slik transaksjon er høyst irregulær.
Og så? Det er mine penger.
Nå er de dine.
La oss legge dem i safen
til du føler deg bedre, på mandag...
Apropos det å føle seg vel,
hvor er den flaska du sa lå i skuffen din?
Av og til kan jeg faktisk holde munn.
Jeg dør av tørst, Lowery.
Jeg vil ikke ha pengene her over helgen.
Legg dem i bankboksen,
så får vi ham til å gi oss en sjekk på mandag.
Greit.
GEORGE LOWERY PRlVAT
Han flørtet med deg.
Han må ha lagt merke til gifteringen min.
Kom inn.
Kopiene. Hvis det er i orden, vil jeg gjerne få dra rett hjem etter banken.
-Jeg har litt... -Bare gå hjem.
Forjeg og sjefen din skal ut
og få drukket litt. lkke sant?
-Selvfølgelig. Er du syk? -Bare hodepine.
Det du trenger er en helg i Las Vegas, verdens lekegrind.
Jeg tilbringer nok denne helgen i senga. Takk.
Skal du ikke ta pillene? De fjerner hodepinen med det samme.
Du kan ikke kjøpe bort ulykkelighet med piller.
Jeg drar til banken med pengene, så drarjeg hjem og sover det av meg.
Marion, hva i aII... Hva gjør du her?
Selvfølgelig erjeg glad for å se deg. Det erjeg aIItid.
Hva er det, Marion?
Stans.
Du har visst hastverk.
Ja. Jeg mente ikke å sove så lenge.
Jeg hadde nesten en ulykke i går som følge av søvnighet,
-så jeg bestemte meg for å stanse. -Har du sovet her hele natten?
Ja. Jeg kunne ikke holde øynene åpne, som sagt.
Det er nok av moteller i nærheten. Du burde ha...
Bare for sikkerhets skyld, menerjeg.
Jeg mente ikke å sove hele natten. Jeg stanset bare. Harjeg brutt loven?
-Nei, frue. -Så jeg kan dra videre?
Er det noe i veien?
Selvfølgelig ikke. Oppførerjeg meg som om noe var i veien?
-Ærlig talt, ja. -Jeg vil gjerne videre, er du snill.
-Er det? -Er det hva da?
Jeg sa jo at det ikke var noe i veien,
bortsett fra at jeg har dårlig tid, og du forsinker meg.
Hold an. Skru av motoren, er du snill.
Kan jeg få se førerkortet ditt?
-Hvorfor det? -Vær så snill.
HOLD TlL HØYRE FOR GORMAN
Jeg kommer straks!
-Jeg vil ikke ha noe trøbbel. -Unnskyld?
Det sies at dagens første kunde alltid gir mest trøbbel.
Men jeg er som sagt ikke i humør,
så jeg skal behandle deg så godt at du ikke vil ha noen grunn...
Kan jeg bytte inn bilen min i en annen?
Gjør som du lyster. Og som kvinne gjør du nok det. Er det din bil?
Ja, den... Det er ikke noe galt med den.
-Jeg bare... -Er møkk lei hele greia.
Ta deg en kikk
og se om du finner noe du liker.
l mellomtiden fårjeg bilen din sjekket.
-Kaffe? Jeg har nettopp... -Nei takk.
Jeg har dårlig tid, og vil bare ha en forandring.
Er det noe folk ikke burde ha
når de kjøper bruktbil, er det dårlig tid.
Men som sagt ønskerjeg ikke å krangle. Jeg får bilen din inn på verkstedet.
Den ville jeg anbefalt selv.
-Hvor mye? -Kom igjen.
-Ta en prøverunde. -Den ser helt grei ut.
Hvor mye blir det med min bil?
Du trenger altså ikke betenkningstid?
Du har visst dårlig tid. Er det noen som jakter på deg?
Selvfølgelig ikke. Vær så snill.
Det må være første gang en kunde legger press på en selger.
Det blir vel
bilen din pluss 700 dollar.
-700 dollar. -Du har tid til å prute, ja?
Greit.
Du kan vel bevise at bilen er din?
Skilter fra en annen delstat. Du har vel vognkort...
Jeg har nok de nødvendige papirene. Hvor er dametoalettet?
Der inne.
Der borte.
Du bør nok ta en prøverunde.
Jeg vil ikke høre noe vondt om California Charlie.
Jeg vil helst slippe. Kan vi ikke bare gjøre opp og...
Jeg kan like godt være ærlig med deg.
-Jeg stolerjo på deg, men... -Men hva?
Er det noe så forferdelig galt
med å ta en avgjørelse og ønske å skynde seg?
-Tror du jeg har stjålet bilen? -Nei, frue.
Greit, la oss gå inn.
Hei!
Bare legg dem inn her, er du snill.
Takk.
Det var første gang jeg har sett en kunde
legge press på selgeren.
Er det noen som jakter på henne?
Jeg får ta en titt på papirene, Charlie.
-Virket hun mistenkelig på deg? -Hun oppførte seg mistenkeIig.
Det eneste rare var at hun betaIte meg 700 doIIar i kontanter.
-Ja, mr Lowery. -Er Marion ennå ikke kommet, Caroline?
Nei, mr Lowery, men hun erjo aIItid Iitt sen mandags morgen.
Gi beskjed straks hun kommer.
Og ring søsteren hennes. Det er ingen hjemme.
Jeg ringte søsteren hennes der hun jobber,
i Music Makers Music Store, vet du,
og hun aner heIIer ikke hvor Marion er.
Du får løpe hjem til henne.
Hun kan være, nå ja, ute av stand tiI å ta teIefonen.
Søsteren hennes skal gjøre det. Hun er Iike bekymret som oss.
Jeg har ikke den fjerneste aneIse.
Jeg så søsteren din sist da hun forlot kontoret på fredag.
Hun sa hun følte seg uvel og ville gå tidlig, og jeg Iot henne gjøre det.
Det var det siste jeg så... Vent nå litt.
Jeg så henne litt senere i en bil...
Jeg tror du bør komme bort på kontoret med det samme.
Få tak i mr Cassidy, Caroline.
Jeg sa jo det, Cassidy! Så mye kontanter!
Jeg tar ikke ansvaret.
For himmeIens skyId.
Når ei jente jobber for deg i 10 år, stoler du på henne.
Ja, du bør komme bort.
Jeg lar ikke 40 000 dollar slippe unna så lett!
Jeg skaI ha det tiIbake, og mangIer det noe, skaI hun få betaIe i bIod!
-Jeg skaI nok finne henne, tro du meg. -Vent nå litt, Cassidy.
Jeg kan ikke tro at... Det må være et sIags mysterium. Jeg kan ikke...
Du sjekket hos banken, ikke sant? De har veI aIdri sett henne?
Stoler du ennå på henne? Pokker ta! Hun satt der mens jeg bIadde opp!
Hun så knapt på dem. Hun planla det. Og hun flørtet med meg!
BATES MOTELL - LEDlG
Beklager, jeg hørte deg ikke i alt regnet.
Stig på, er du snill.
-Råtten kveld. -Du hadde et ledig rom?
Vi har 1 2 ledige rom. 1 2 hytter, alle tomme.
De flyttet hovedveien bort herfra.
Jeg tenkte at jeg var kommet bort fra hovedveien.
Jeg visste det.
lngen stopper her lenger om de ikke har gjort det.
Men det nytter ikke å gråte over spilt melk.
Vi fortsetter å tenne lysene og følge formalitetene.
Hjemmeadressen din. Det holder med byen.
Los Angeles.
Hytte én. Den ligger nærmere, hvis du vil ha noe.
Rett ved siden av kontoret.
Jeg ønsker mest å sove, kanskje bortsett fra mat.
Det ligger en restaurant 1 5 km opp veien, rett utfor Fairvale.
-Erjeg så nær Fairvale? -25 kilometer. Jeg henter koffertene dine.
Det er tett her inne.
Madrassen er myk,
og det er kleshengere i skapet og skrivesaker med logoen vår på,
i tilfelle du ønsker å gjøre vennene dine der hjemme sjalu.
Og...
-Der borte. -Badet.
Ja.
Hvis du vil noe, banker du bare på veggen.
-Jeg sitter på kontoret. -Takk, mr Bates.
Norman Bates.
Du drar vel ikke ut igjen og kjører til restauranten, gjør du vel?
Nei.
Kan du da gjøre meg en tjeneste? Vil du spise sammen med meg?
Jeg skulle akkurat spise selv.
lkke noe spesielt. Smørbrød og melk.
Men det ville vært veldig hyggelig om du ble med opp til huset.
Jeg er ikke så flink til å lage mat, men kjøkkenet er veldig koselig.
-Det vil jeg veldig gjerne. -Flott.
Finn deg til rette og ta av deg de våte skoene,
så kommerjeg straks det er ferdig.
Greit.
Med den trofaste paraplyen min.
Nei! Nei, sierjeg!
Jeg vil ikke at du trekker hjem fremmede jenter til kveldsmat!
Med levende lys, antarjeg, på den billige, erotiske måten
unge menn med billige, erotiske hjerner pleier!
Vær så snill, mor.
Og etter kveldsmaten, da? Musikk? Hvisking?
Hun er en fremmed, mor. Hun er sulten, og det regner ute.
"Hun er en fremmed, mor." Som om menn ikke begjærer fremmede. Som om...
Jeg nekter å snakke om avskyelige ting, forjeg avskyr dem!
Skjønner du, gutt? Gå nå.
Gå og si henne at hun ikke skal stille den skitne appetitten sin
med min mat eller min sønn!
Eller må jeg si det, fordi du ikke tør?
-Hva sier du, gutt? Tør du? -Hold kjeft!
-Jeg har visst gitt deg litt besvær. -Nei.
Mor... Moren min...
Hva er det man sier?
Hun er ikke helt seg selv i dag.
Du skulle ikke. Jeg er egentlig ikke så sulten.
Beklager.
Jeg skulle ønske man kunne si unnskyld på vegne av andre.
lngen fare.
Men siden du har ordnet kveldsmat, kan vi jo like gjerne spise den.
Det er kanskje hyggeligere og varmere på kontoret.
Regnet har gitt seg.
Det blir for geskjeftig å jobbe på kontoret.
-Jeg har en stue bak her. -Greit.
-Sett deg. -Takk.
Du er veldig snill.
Alt er til deg. Jeg er ikke sulten. Vær så god.
Du... Du spiser som en fugl.
Det vet jo du noe om.
Nei, egentlig ikke.
Jeg har hørt at uttrykket "spise som en fugl"
egentlig er falskt... en uriktighet.
For fugler spiser faktisk veldig mye.
Men jeg vet ikke stort om fugler.
Hobbyen min er å stoppe ut ting.
Utstopping, vet du.
Og jeg vil vel helst stoppe ut fugler
fordi jeg ikke liker blikket på andre utstoppede dyr.
Rever og aper og slikt.
Noen stopper til og med ut hunder og katter, men jeg får ikke til det.
Jeg synes vel utstoppede fugler er best fordi...
De erjo ganske passive til å begynne med.
Det er en merkelig hobby. Underlig.
-Uvanlig også. -Det kan jeg se for meg.
Og det er ikke så dyrt som man skulle tro. Det er faktisk billig.
Nål og tråd og sagspon.
Det er bare kjemikaliene som koster noe.
En mann burde ha en hobby.
Det er nok mer enn en hobby.
En hobby skal fordrive tiden, ikke fylle den.
Er tiden din så tom?
Nei.
Jeg driver kontoret,
og ser til hyttene og anlegget
og løper små ærend for moren min.
De hun menerjeg er skikket til.
Treffer du ofte venner?
En gutts beste venn er hans mor.
Du har vel aldri hatt et tomt øyeblikk i hele ditt liv, har du vel?
-Bare min andel. -Hvor er du på vei?
Jeg mente ikke å snuse.
Jeg ser etter en privat øy.
Hva er det du flykter fra?
-Hvorfor spør du? -Jeg vet ikke.
Folk flykter aldri fra noe.
Regnet varte ikke så lenge, gjorde det vel? Vet du hva jeg tror?
Jeg tror at
vi alle sitter fast i våre private feller,
fastlåst, og vi kommer aldri ut.
Vi skraper og klorer,
men bare i lufta, mot hverandre.
Og vi rører oss aldri en tomme.
Noen ganger går vi med vilje i disse fellene.
Jeg ble født i min. Jeg bryr meg ikke lenger.
Men det burde du. Du burde bry deg.
Jeg gjør det, men jeg sier at jeg ikke gjør det.
Hvis noen hadde snakket slik til meg, slik jeg hørte,
slik hun snakket til deg...
Noen ganger når hun snakker slik til meg,
følerjeg for å gå opp dit og skjelle henne ut og forlate henne for alltid.
Eller trosse henne i det minste.
Men jeg vet at jeg ikke kan.
Hun er syk.
Hun hørtes sterk ut.
Jeg mener syk.
Hun måtte oppdra meg helt alene etter at faren min døde.
Jeg var bare fem, og det må ha vært litt av en påkjenning.
Hun måtte ikke arbeide eller noe.
Han etterlot henne litt penger.
For noen få år siden møtte moren min en mann.
Han overtalte henne til å bygge dette motellet.
Han kunne overtalt henne til hva som helst.
Da han også døde, ble sjokket for stort.
Og måten han døde på...
Det er vel ikke noe å snakke om mens du spiser.
Tapet ble for stort for henne. Hun hadde ingenting igjen.
Unntatt deg.
En sønn er en dårlig erstatning for en elsker.
Hvorfor flytter du ikke?
Til en privat øy, slik som deg?
lkke som meg.
Jeg kunne ikke. Hvem skulle sett til henne?
Hun ville blitt alene der oppe.
Peisen ville sloknet.
Det ville vært kaldt og fuktig som i en grav.
Hvis du elsker noen,
gjør du ikke noe slikt mot dem, selv om du hater dem.
Jeg hater ikke henne, skjønner du.
Jeg hater det hun er blitt.
Jeg hater sykdommen.
Ville det ikke vært bedre om du plasserte henne
et sted...
En institusjon, mener du? Et galehus?
Folker kaller alltid galehuset "et sted", ikke sant?
Plassere henne et sted.
Beklager. Jeg mente ikke å høres hjerteløs ut.
Hva vet vel du om hjertelag?
Har du noensinne vært på et slikt sted?
Latteren og tårene
og de onde øynene som studerer deg.
Moren min der?
Hun er harmløs.
Hun er like harmløs som en av de utstoppede fuglene der.
Jeg beklager.
Jeg følte bare... Det virker som om hun sårer deg.
-Jeg mente det godt. -Folk mener det alltid godt.
De smekker med tunga og rister på hodet
og antyder ting på det mest delikate vis.
Jeg har selv kommet med slike antydninger.
Men jeg orker ikke tanken engang.
Hun trenger meg.
Hun erjo tross alt ikke
en galning, en rabiat person.
Hun blir bare litt sprø iblant.
Alle blir litt sprø iblant.
Har ikke du blitt det?
Jo.
Noen ganger holder det med én gang.
Takk.
Takk, Norman.
Norman.
Du skal ikke tilbake på rommet allerede?
Jeg er veldig trøtt.
Jeg må kjøre langt i morgen, helt tilbake til Phoenix.
Er det sant?
Jeg gikk inn i en privat felle der,
og jeg har lyst til å prøve å trekke meg ut av den
før det er for sent for meg også.
Har du ikke lyst til å bli bare litt til?
Prate litt?
Veldig gjerne, men...
Greit.
Da ses vi i morgen. Jeg kommer innom med litt frokost, ok?
-Når da? -Veldig tidlig. Daggry.
Greit, frøken...
-Crane. -Crane. Ja visst.
God natt.
Nei!
Mor! Å Gud, mor!
Blod! Blod!
Jeg har prøvd mange merker.
Jeg har ikke hatt mye hell med dem jeg har prøvd så langt.
La oss se hva de sier om denne.
Det står hva ingrediensene er
og hvordan den garantert utrydder alle insekter i hele verden,
men det står ikke om det er smertefritt eller ei.
Og gjelder det insekter eller mennesker, bør døden være smertefri.
Denne ser ut til å hevde å ha flere og bedre kvaliteter enn de andre.
Sam?
Sam! Det er en dame som vil treffe deg.
-Ja? -Jeg er søsteren til Marion.
-Ja visst. Lila. -Er Marion her?
-Selvfølgelig ikke. -Takk.
Er det noe i veien?
Hun dro hjemmefra på fredag.
Jeg var i Tucson i helgen, og jeg har ikke hørt fra henne siden.
lkke så mye som en telefon.
Jeg bryr meg ikke om dere er sammen om dette, det angår meg ikke,
men jeg vil høre det fra Marion,
at det ikke angår meg, og så...
Kan du gå og finne deg noe lunsj, Bob?
-Det går bra. Jeg har med mat. -Stikk ut og spis.
Hva kunne vi være sammen om?
Beklager tårene.
Er Marion i vansker? Hva er det?
La oss snakke om Marion alle sammen.
Hvem er du?
Mitt navn er Arbogast.
Jeg er privatetterforsker.
-Hvor er hun, miss Crane? -Jeg kjenner ikke deg.
Det vet jeg at du ikke gjør, ellers ville jeg ikke kunnet skygge deg.
Hva er din interesse i saken?
40 000 dollar.
-40 000 dollar? -Det stemmer?
En av dere bør fortelle hva som foregår, og kjapt.
-Jeg tåler ikke mye mer... -Ta det rolig.
Ta det rolig. Det er bare det at jenta di stjal 40 000 dollar.
Hva snakker du om? Hva skal dette bety?
Hun skulle sette dem i banken på fredag for sjefen sin, men hun gjorde ikke det.
-Og siden har ingen sett henne. -Noen har sett henne.
Noen ser alltid ei jente med 40 000 dollar.
De vil ikke anlegge sak, de vil bare ha pengene tilbake.
-Hvis hun er her... -Hun er ikke det.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Kom du hit på grunn av en magefølelse, og ingenting annet?
lkke engang en magefølelelse. Bare håp.
Jeg kan kanskje begynne å tro deg etter å ha forhørt meg litt.
Jeg bryr meg ikke om du tror meg eller ei.
Jeg vil bare snakke med Marion før hun blir for involvert i dette.
Hva med Phoenix? Sykehus? Det kan være en ulykke eller en forsinkelse.
Hun ble sett forlate byen i sin egen bil,
av arbeidsgiveren, intet mindre.
Jeg kan ikke tro det. Kan du?
Vi betviler alltid først dem
som har rykte for å være ærlige.
Jeg tror hun er her, miss Crane.
Der det er en kjæreste...
Jeg mener ikke at hun er bak i verkstedet,
men her, i denne byen et sted.
Jeg finner henne. Vi sees.
-God kveld. -God kveld.
Jeg kjørte nesten rett forbi.
Jeg glemmer alltid å sette på lyset, men vi har ledige rom.
Tolv, faktisk. Tolv hytter, tolv rom. Sukkertøy?
Nei takk.
Jeg har vært på så mange moteller at øynene mine verker av neon,
men dette er det første stedet som virker som det skjuler seg for verden.
Jeg skal være ærlig. Jeg glemte ikke å skru på skiltet.
Det virker bare ikke som om det er noen vits lenger.
Hovedveien pleide å ligge der borte.
Vil du komme og skrive deg inn?
Nei da. Jeg skal ikke bry deg.
-Jeg vil bare stille noen spørsmål. -lngen fare. Det er skiftedag.
Jeg skifter sengetøy hver uke enten de er brukt eller ei.
Jeg hater lukta av fukt, gjør ikke du? Det er en så...
Jeg vet ikke, uhyggelig lukt. Kom inn.
Er du interessert i å kjøpe et motell?
Nei.
Du sa jo du hadde sett så mange
de siste dagene, så jeg tenkte kanskje...
Hva var det du ville spørre om?
Jeg ser etter en savnet person.
Jeg heter Arbogast. Jeg er privatetterforsker.
Jeg leter etter ei jente
som har vært savnet en ukes tid fra Phoenix.
Det er privat. Familien ønsker å tilgi henne.
Hun er ikke i vansker.
Trodde ikke politiet lette etter folk som ikke var i vansker.
-Jeg er ikke politiet. -Nettopp.
Vi tror hun kom kjørende denne veien.
Kan ha stoppet i området. Stoppet hun her?
lngen har stoppet her på ukevis.
Vil du se på bildet før du sier noe sikkert?
Sier noe sikkert?
-Du snakker som en politimann. -Se på bildet, er du snill.
-Er du sikker? -Ja.
Hun kan ha brukt et annet navn.
Hun heter egentlig Marion Crane,
men hun kan ha sjekket inn under et annet navn.
Jeg gidder knapt skrive inn gjestene lenger.
Du dropper formalitetene én etter én.
Jeg burde ikke engang bytte sengetøy,
men gamle vaner er vonde å vende.
Apropos det...
-Hva er det? -Det er lyset. Skiltet.
l forrige uke sa et par at hvis det ikke hadde stått på,
ville de trodd det var et gammelt, forlatt...
Det er det som er poenget mitt.
Du sa at ingen hadde vært her på ukevis,
og det kom noen forbi som ikke visste at dere hadde åpent.
Ja.
Gamle vaner er vonde å vende, som du sier.
Det er mulig at jenta kan ha sjekket inn under et annet navn.
Gjør det noe om jeg ser i registeret?
-Nei. -Takk.
Greit.
Jeg skal finne datoen et sted.
Det er ingen der.
Jeg har et eksempel på håndskriften hennes her.
Ja visst.
Se her, ja.
Marie Samuels. lnteressant alias.
-Er det henne? -Ja. Jeg tror det.
Marie, Marion.
Samuels. Kjæresten heter Sam.
Var hun forkledt?
-Vil du se bildet igjen? -Jeg lyver ikke, mr...
Det vet jeg. Jeg vet at du ikke lyver.
Det er vanskelig å holde styr på tiden her.
Det vet jeg.
Å ja.
Det regnet,
og håret hennes var vått.
Det er ikke et veldig godt bilde av henne heller.
Nei, det er vel ikke det.
Fortell meg om henne.
Nå ja,
hun kom sent en kveld og gikk rett til sengs
og dro tidlig neste morgen.
-Hvor tidlig? -Veldig tidlig.
Hvilken morgen var det?
Det var...
-Neste morgen. Søndag. -Jeg skjønner.
-Traff hun noen her? -Nei.
-Kom hun sammen med noen? -Nei.
-Tok hun noen telefoner, eller... -Nei.
Lokalsamtaler?
Tilbrakte du natten sammen med henne?
Nei.
Hvordan vet du da at hun ikke tok noen telefoner?
Hun var veldig trøtt, og...
Nå begynnerjeg å huske.
Jeg ser det for meg i hodet.
Hvis man prøver å se det for seg...
Det stemmer. Ta deg tid.
Hun satt... Hun satt der bak...
Nei, hun sto der borte med et smørbrød i hånda
og sa at hun måtte legge seg tidlig
for hun hadde langt å kjøre.
-Hvor? -Tilbake dit hun kom fra.
Nei, du sa at hun satt der bak... Sto bak der...
l stua mi her bak.
Hun var veldig sulten, og jeg lagde et smørbrød,
og så sa hun at hun var trett, og at hun måtte gå rett og legge seg.
Jeg forstår. Hvordan betalte hun?
-Kontant? Med sjekk? -Kontant.
Kontant, ja?
-Og hun kom ikke tilbake etter at hun dro? -Hvorfor skulle hun det?
Du har rett.
Det var vel alt, mr Arbogast.
Jeg har arbeid å gjøre, om det er i orden.
Det er faktisk ikke i orden, for å være ærlig.
Hvis det ikke henger på greip, er noe galt, og dette henger ikke på greip.
Det henger ikke sammen. Det er noe som mangler.
Jeg vet ikke hva du tror at jeg vet.
Folk kommer og går, ikke sant.
-Ja visst. Hun er vel ikke her fortsatt? -Nei.
Hvis jeg ville sjekke hyttene, alle 1 2,
krever du ransakingsordre da?
Hvis du ikke tror meg, kan du bli med. Du kan hjelpe meg.
-Greit? -Nei takk.
Ombestemte du deg?
Jeg må ha et slikt ansikt som man bare må tro på.
-Er det noen hjemme? -Nei.
Nei vel? Det sitter noen der i vinduet.
-Nei da. -Jo da, bare se.
Å, det må være moren min.
Hun er invalid.
Det er som å leve alene.
Jeg forstår.
Hvis denne Marion Crane var her, ville du vel ikke skjult henne?
-Nei. -lkke engang om hun betalte godt?
Nei.
La oss bare se for oss at hun ønsket at du skulle beskytte henne.
Du ville visst at du ble utnyttet.
Du vil ikke holdes for narr?
-Jeg er ingen narr. -Jeg...
Jeg lar meg ikke narre, selv ikke av kvinner.
-Jeg forsøker ikke å fornærme deg. -La oss si det slik:
Hun kan ha lurt meg, men ikke moren min.
Så hun traff henne. Kan jeg treffe henne?
Nei. Hun er som sagt sengeliggende.
Bare noen minutter. Det er alt.
Det kan være en liten detalj du ikke så.
Syke gamle damer kan være ganske oppvakte.
-Mr Arbogast... Jeg trorjeg... -Bare et øyeblikk. Jeg skal ikke forstyrre.
-Jeg tror vi har snakket nok. -Ja, men bare...
Jeg tror det er best at du drar nå. Takk.
Greit nok.
Du ville spare meg for mye bry om du lot meg snakke med henne.
-Ville jeg trenge rettskjennelse? -Ja visst.
Greit. Takk uansett.
Hallo, Loomis. Dette er Arbogast. Er Lila der?
Greit. La meg få snakke med henne.
Hallo, Lila.
Hør, Lila. Marion har vært her oppe.
Hun tilbrakte lørdagskvelden på Bates Motell.
Ute ved den gamle motorveien.
Jeg vet til og med hvilken hytte hun var i. Det var nummer en.
Fyren som driver stedet sa at hun bare sov over
og dro neste dag, og det var det hele.
Nei, ikke akkurat.
Jeg spurte ham ut, tro du meg. Men jeg trorjeg fikk alt ut av ham.
Jeg må bare fortsette herfra.
Jeg er ikke helt fornøyd...
Fyren hadde ei syk gammel mor.
Jeg tror hun møtte Marion og snakket med henne.
Nei. Nei, dessverre. Han lot meg ikke få treffe henne.
Jeg skulle det, men jeg trorjeg drar tilbake først.
Nei, bli hos Loomis. Jeg kommer om en times tid.
Greit, i orden. Hør, jeg...
Du vil bli glad over å høre hva jeg tror.
Jeg tror vår venn Sam Loomis ikke vet at Marion var her.
Ja. Greit. Jeg ser deg om toppen en time.
Greit, ha det.
Bates?
Noen ganger høres lørdags kveld veldig ensomt ut.
Har du noen gang lagt merke til det, Lila?
Han sa en time eller mindre, Sam.
Ja.
-Det har gått tre. -Skal vi bare sitte her og vente?
Han kommer tilbake.
La oss bare holde ut.
-Hvor langt er det til den gamle hovedveien? -Du vil dra ut dit?
-Buse inn mens Arbogast... -Ja.
-Kanskje skremme henne. -Ja!
-Det ville ikke være lurt. -Vår familie er ikke tålmodig, Sam.
-Jeg drar ut dit. -Arbogast sa...
En time, eller mindre.
-Jeg drar iallfall. -Du finner ikke fram.
-Bli her. -Hvorfor kan jeg ikke bli med?
Jeg vet ikke. En av oss må bli her, i tilfelle han er på vei.
Skal jeg bare sitte her og vente?
Ja. Bli her.
Arbogast?
Arbogast!
-Han kom ikke hit? -Sam!
lngen Arbogast, ingen Bates. Bare den gamle damen.
Syk gammel dame som ikke kan, eller vil, åpne døra.
Hvor kan han ha blitt av?
Kanskje han har et spor. Kanskje han dro videre.
-Uten å ringe meg? -l full fart.
Han ringte da han ikke hadde noe. Bare en nagende følelse.
Tror du ikke han hadde ringt hvis han faktisk mente han hadde noe?
Jo, det trorjeg.
-La oss dra til Al Chambers. -Hvem er det?
-Visesheriffen i området. -Greit. Jeg henter kåpa.
God kveld.
Jeg vet ikke hvorjeg skal begynne, bortsett fra ved begynnelsen.
Ja vel.
-Dette er Lila Crane fra Phoenix. -Hvordan går det?
Hun leter etter søsteren. Hun har hjelp av en privatdetektiv, og...
Vi fikk en telefon fra detektiven
om at hun hadde vært på et motell ved gamleveien.
Det må være Bates Motell.
Han ringte for å si at han ville spørre ut mrs Bates.
Giftet Norman seg?
Nei, jeg tror ikke det. En gammel kvinne. Moren hans.
Det var tidlig i kveld. Vi har ikke sett eller hørt noe siden.
Hvor lenge har søsteren din vært savnet?
Hun dro fra Phoenix for ei uke siden, uten et spor.
Hvordan fant du og detektiven ut at hun var i Fairvale?
De trodde hun ville komme til meg.
-Hun dro fra Phoenix for egen motor? -Ja.
Hun har stukket av, mer enn at hun er savnet.
-Det stemmer. -Fra hva da?
-Hun har stjålet penger? -Mye?
40 000 dollar.
Og politiet har ikke kunnet...
Alle de involverte trodde at hvis de kunne få henne til å gi tilbake pengene,
kunne de unngå å trekke inn politiet.
Det forklarer privatdetektiven. Han sporet henne til Bates.
Hva sa han da han ringte?
Han sa at Marion sov der én natt og siden dro derfra.
Med de 40 000 dollarene?
Han sa ingenting om pengene.
Det er ikke viktig hva han sa, er det vel?
Han skulle komme tilbake hit,
etter samtalen med moren, men gjorde ikke det.
Det er det jeg vil at dere skal gjøre noe med.
Som hva da?
Jeg virker sikkert litt overfølsom.
Jeg er bare sikker på at noe er galt der ute, og jeg må vite hva det er.
Jeg tror også det er noe galt, men ikke det samme som deg.
Jeg tror det er noe galt med privatdetektiven din.
Jeg tror han fant ut hvor søsteren din var på vei,
trolig fra Norman Bates,
og ringte for å holde deg tilbake mens han stakk etter henne og pengene.
Nei, han var misfornøyd og ville tilbake.
Hvorfor ringer du ikke Norman og spør?
På denne tiden?
Han var ute da jeg var der nå nettopp.
Hvis han er tilbake, er han neppe i seng ennå.
Han var ikke ute da du var der,
han åpnet bare ikke døra midt på natta, slik noen folk gjør.
Han lever som en eremitt.
Du må huske det fæle som skjedde der ute for 1 0 år siden.
Vær så snill. Ring.
Florrie, sheriffen vil at du skal sette ham over til Bates Motell.
Hallo, Norman? Dette er sheriff Chambers.
Det går bra, takk.
Vi har problemer her.
Var det en fyr innom i kveld...
Det var ikke en kunde.
-Han er privatdetektiv, og heter... -Arbogast.
Arbogast.
Og etter at han dro?
Nei, det går bra, Norman.
Detektiven var der, Norman fortalte om jenta,
detektiven takket ham, og han dro sin vei.
Og han kom ikke tilbake? Traff han ikke moren?
Han sa at han ikke kunne komme rett tilbake
fordi han skulle spørre ut moren til Norman Bates, ikke sant?
Jo.
Moren til Norman Bates har vært død og begravet
ved Green Lawn Cemetery de siste 1 0 årene.
Jeg hjalp Norman å velge kjolen. Lavendelblå.
Det er ikke bare lokalhistorie, Sam.
Det er den eneste mord- og selvmordsaken i politiloggen i Fairvale.
Mrs Bates forgiftet en fyr hun var sammen med
da hun fant ut han var gift.
Så tok hun en dose av det samme selv.
Stryknin. Stygg måte å dø på.
Norman fant dem døde sammen.
l senga.
Så den gamle kvinnen jeg så i vinduet der ute ikke var moren?
Vent nå litt, Sam. Er du sikker på at du så en gammel kvinne?
Ja! l huset bak motellet!
Jeg ropte og banket, men hun ignorerte meg bare!
Påstår du at du så Norman Bates' mor?
Det må det ha vært, for det sa Arbogast også!
Og han ville ikke la ham treffe henne, for hun var for syk.
Hvis kvinnen der oppe er mrs Bates,
hvem ligger da begravet på Green Lawn-kirkegården?
Jeg skal hente noe til deg, mor...
Jeg beklager, gutt,
men du ser helt latterlig ut når du beordrer meg.
Vær så snill, mor.
Nei! Jeg gjemmer meg ikke i fruktkjelleren.
Så du synes jeg er gæren?
Jeg blir her.
Dette er rommet mitt, og ingen skal få dra meg ut herfra,
aller minst den svære sønnen min.
De kommer snart, mor.
Han kom etterjenta, og nå kommer noen etter ham.
Det er bare noen få dager, mor.
Bare noen få dager, så han ikke finner deg.
Bare noen få dager?
l den mørke, fuktige fruktkjelleren? Nei!
Gjemmer du meg der, vil du aldri gjøre det igjen!
Kom deg ut!
-Jeg sa at du skulle komme deg ut. -Jeg bærer deg, mor.
Hva er det du tror du gjør, Norman?
lkke rør meg! lkke! Norman!
Sett meg ned! Jeg kan gå selv.
FAlRVALE KlRKE
-God morgen. -God morgen.
God morgen.
Hvis det er i orden, blir vi med til motellet.
-Han har allerede vært der. -Dro før gudstjenesten.
-Har dere spist frokost? -Fant du noe?
lngenting. La oss flytte oss.
Hva sa han om søsteren min?
Det han fortalte detektiven, at hun brukte falskt navn.
Jeg så registeret selv.
Jeg så faktisk hele stedet. Han er alene der ute.
-lngen mor? -Du må ha hallusinert, Sam.
Jeg vet du ikke er typen til å innbille deg ting,
men det var ingen der, og jeg tror ikke på spøkelser,
-så der har du det. -Jeg føler allikevel...
Det forstårjeg. Jeg beklager at jeg ikke kunne hjelpe.
Du bør komme til kontoret mitt
og rapportere en savnet person og et tyveri.
Jo raskere politiet tar over dette,
jo raskere kan søsteren din bli funnet.
Hva sier du?
-Jeg vet ikke. -Det er søndag.
Kom over og snakk med meg rundt middagstider.
Det gjør det hyggeligere.
-Du også, Sam. -Takk.
-Kanskje jeg innbiller meg ting. -Nei, det gjør du ikke.
Vil du jeg skal kjøre deg dit, eller...
Sam.
Jeg blir ikke fornøyd førjeg drar ut dit.
lkke jeg heller. Kom igjen.
Vi må bestemme oss for hva vi skal si og gjøre når vi kommer dit.
Vi skriver oss inn som et ektepar.
Vi får ei hytte,
og så gjennomsøker vi hele stedet.
Lurer på hvor Norman Bates skjuler seg.
Det er noen i vinduet, jeg så gardinet bevege seg.
Kom igjen.
-Nå? -Vi ville bare ha tak i deg.
Dere vil vel ha rom.
Vi ville dra rett til San Francisco,
men vi liker ikke værutsiktene.
-Det ser ut som en uværsdag, ikke sant? -Greit.
-Jeg gir dere hytte 1 0. -Vi bør vel skrive oss inn?
Nei. Det er ikke nødvendig.
Sjefen min betaler for denne reisen, og det er 90 % forretninger.
Han vil ha godkjente kvitteringer.
Jeg bør skrive meg inn og få en kvittering.
Takk.
-Jeg skal ta bagasjen deres. -Vi har ingen.
-Da skal jeg vise dere rommet. -Det må være første gang.
Sjekker du inn noe annet sted uten bagasje,
må du betale på forskudd.
1 0 dollar.
Kvitteringen, takk.
Jeg går i forveien.
Der har du kvitteringen din. Jeg skal vise dere hytta.
Det trengs ikke. Vi finner den.
Vi må inn i den hytta og lete,
uansett hva vi frykter å finne eller hvor vondt det kan gjøre.
Jeg vet det.
Må det ha skjedd der, om noe har skjedd?
Jeg vet ikke.
Men om du hadde en ubrukelig forretning som dette,
hva ville du da trenge?
For å få en ny forretning et annet sted?
40 000 dollar?
Hvordan kan vi bevise at...
Om han åpner et nytt motell om et års tid...
Det må finnes et bevis nå,
noe som beviser at han tok pengene fra Marion på et eller annet vis.
-Hva får deg til å virke så sikker? -Arbogast. Han likte meg, Sam.
Eller syntes synd på meg, og begynte å føle det samme om deg.
Jeg hørte det sist jeg snakket med ham på telefonen.
Han ville ikke dratt
eller gjort noe uten å si ifra, om han ikke ble stoppet.
Og han ble stoppet. Så han må ha funnet ut noe.
Vi begynner i hytte én.
Ser han oss, lufter vi oss bare.
Bates.
-lkke noe dusjforheng. -Sam!
-Se! -Hva er det?
Det er et regnestykke. Det ble ikke skylt ned. Se.
Et tall er blitt lagt til eller trukket fra 40 000.
Det beviser at Marion var her.
-Det ville vært for vilt... -Bates nektet aldri for at hun var her.
Beviser ikke det at han fant ut om pengene?
Skal vi spørre hvor han har gjemt dem?
Nei.
Men den gamle damen, samme hvem hun er, fortalte Arbogast noe.
Jeg vil at hun skal fortelle oss det samme.
-Du kan ikke gå opp dit. -Hvorfor ikke?
-Bates. -La oss finne ham.
En av oss kan avlede ham mens den andre finner kvinnen.
Du klarer ikke å holde på ham om han ikke vil.
-Jeg vil ikke at du skal gå dit. -Jeg takler en syk gammel dame.
Jeg skal finne Bates og oppholde ham.
Vent litt.
Hvis du får noe ut av moren,
kan du finne tilbake til byen selv?
Ja, selvfølgelig.
Hvis du får noe ut av henne, så ikke stopp for å fortelle meg det.
-Ser du etter meg? -Ja, faktisk.
Kona tar en lur,
og jeg lager alltid for mye lyd, så jeg ville finne deg og prate.
-Bra. Er dere fornøyd med hytta? -Den er helt i orden.
Jeg har stått for snakkingen så langt, eller hva?
Jeg trodde det var ensomme folk
som sto for praten når de fikk sjansen.
Her er det du som står for lyttingen.
Du er helt alene her, ikke sant?
Det ville gjort meg sprø.
Det ville vært en ganske ekstrem reaksjon?
Bare en uttrykksmåte.
Jeg mente at jeg ville gjort hva som helst for å komme meg bort.
-Ville ikke du? -Nei.
Mrs Bates?
Jeg sier ikke at du ikke burde være fornøyd,
men jeg betviler at du er det.
Hvis du fikk sjansen, ville du nok kvittet deg med stedet.
Dette stedet? Dette stedet er det eneste jeg kjenner.
Jeg vokste opp i huset der borte. Jeg hadde en veldig lykkelig barndom.
Min mor og jeg var mer enn lykkelige.
Du ser redd ut. Harjeg sagt noe skremmende?
Jeg vet ikke hva du har sagt.
Jeg har snakket om moren din, om motellet ditt.
-Hvordan har du tenkt å gjøre det? -Hva da?
Kjøpe et nytt i en ny by der du slipper å skjule moren din.
Hva med at du setter deg i bilen og kjører herfra?
Hvor får du penger til noe slikt fra, Bates?
Eller har du dem allerede?
-Klapp igjen! -Veldig mye. 40 000 dollar.
Jeg skal vedde på at moren din vet hvor pengene er og hva du gjorde.
Jeg tror hun vil fortelle oss.
Hvor erjenta du kom hit med? Hvor er hun?
Mrs Bates...
Jeg er Norma Bates!
TlNGHUSET
Hvis noen kan få noen svar, blir det psykiateren.
Selv ikke jeg nådde inn til Norman, og han kjenner meg.
-Er det varmt nok? -Ja da.
Snakket han med deg?
Nei.
Jeg fikk hele historien, men ikke fra Norman. Jeg fikk det fra moren hans.
Norman Bates eksisterer ikke lenger.
Han eksisterte bare halvveis til å begynne med.
Nå har den andre halvparten tatt over,
trolig for alltid.
Drepte han søsteren min?
Ja. Og nei.
Hvis du prøver å legge det psykiatriske grunnarbeidet
for et slags forsvar, vil denne fyren benytte seg...
En psykiater legger ikke grunnarbeidet.
Han forsøker kun å forklare det.
-Men søsteren min er... -Ja.
Ja, jeg beklager.
Det er privatdetektiven også.
Hvis man sokner i sumpen i nærheten av hotellet, finner man...
Har du noen uløste saker med savnede personer i loggen?
-Ja, to. -Unge jenter?
-Tilsto han... -Som jeg sa var det moren.
Slik jeg forsto det da jeg hørte det fra moren,
fra den moderlige halvparten i Normans sinn,
må du 1 0 år tilbake
til da Norman drepte moren sin og elskeren hennes.
Han var allerede farlig forstyrret, og hadde vært det siden farens død.
Moren var en trengende, krevende kvinne,
og i årevis bodde de to som om ingen andre eksisterte.
Så møtte hun en mann,
og det virket for Norman som om han ble erstattet av denne mannen.
Det gjorde ham gal, og han drepte begge.
Å drepe sin egen mor er sannsynligvis den verste forbrytelse,
og verst for sønnen som begår den.
Så han måtte slette forbrytelsen, iallfall i sitt eget sinn.
Han stjal liket hennes.
Han begravde kun dødvekt.
Han gjemte liket i fruktkjelleren,
og behandlet det til og med for å holde det i god stand.
Men selv ikke det var nok.
Hun var der, men hun var et lik.
Så han begynte å tenke og snakke for henne,
å gi henne halve livet sitt, for å si det slik.
Til tider var han begge personlighetene, og førte samtaler.
Andre ganger tok moren helt over.
Han var aldri bare Norman, men han var ofte kun moren,
og fordi han var så patologisk sjalu på henne,
antok han at hun var like sjalu på ham.
Så hvis han følte en sterk tiltrekning mot en annen kvinne,
ville morens side bli helt gal.
Da han møtte søsteren din,
følte han seg rørt og opphisset.
Han ville ha henne.
Det utløste morens sjalusi, og moren drepte jenta.
Etter mordet kom Norman tilbake som fra en dyp søvn,
og som den pliktoppfyllende sønn dekket han alle spor av udåden
som han var overbevist om at moren hadde begått!
Hvorfor gikk han kledd slik?
Han er transvestitt.
lkke helt.
En mann som går i kvinneklær for å oppnå seksuell endring
eller tilfredsstillelse er transvestitt.
Men i Normans tilfelle prøvde han simpelthen å gjøre alt som sto i hans makt
for å holde illusjonen om at moren levde i live.
Og når virkeligheten kom for nær,
når fare eller begjær truet illusjonen,
kledde han seg opp, han kjøpte til og med en billig parykk.
Han gikk rundt i huset, satt i stolen hennes, snakket med hennes stemme.
Han prøve å være moren.
Og nå er han det.
Det var det jeg mente da jeg sa at moren hans fortalte meg det.
Når sinnet huser to personligheter,
er det alltid en konflikt, en kamp.
l Normans tilfelle er kampen over,
og den dominerende personligheten har vunnet.
Og de 40 000 dollarene? Hvor ble de av?
Sumpen. Dette gjaldt sjalusi, ikke profitt.
Han virker litt kald. Kan jeg gi ham dette teppet?
-Ja visst. -Greit.
Takk.
Det er trist når en mor må si ordene
som fordømmer hennes egen sønn,
men jeg kunne ikke Ia dem tro atjeg ville begå mord.
De låser ham inn nå, sIikjeg burde gjort for Ienge siden.
Han har aIItid vært sIem,
og han hadde tenkt å fortelle dem atjeg drepte jentene og den mannen,
som om jeg kunne gjøre noe annet enn å sitte og stirre,
som en av de utstoppede fugIene hans.
De vet atjeg verken kan eIIer viI bevege en finger.
Jeg sitter bare her og er heIt stiIIe, bare i tiIfeIIe de skuIIe mistenke meg.
De overvåker meg nok. La dem gjøre det.
La dem se hva sIags person jeg er.
Jeg skal ikke engang slå den flua.
Jeg håper de ser. Da får de se det.
Da ser de det og skjønner,
og sier: "Hun viIIe ikke gjøre en fIue fortred."
SLUTT
Norwegian