AL ȘASELEA SIMȚ
Se face frig.
E o ramă frumoasă.
Cea mai frumoasă ramă posibilă.
Cam cât...
Cam cât crezi că face rama asta ?
Niciodată nu ți-am spus, dar vorbești ca doctorul Seuss când ești băut.
Știu. Sunt serios.
Serios sunt.
Eu zic că a costat cel puțin două sute.
- O să citesc pentru tine. - Chiar semăn cu doctorul Seuss ?
"Ca recunoaștere a remarcabilelor realizări în domeniul psihologiei infantile,
a devotamentului pentru munca sa și a eforturilor dedicate îmbunătățirii vieții..."
Te concentrezi ?
"Și a eforturilor neîncetate dedicate îmbunătățirii vieții
a nenumărați copii și a familiilor lor,
orașul Philadelphia îi dedică cu mândrie fiului său
Doctor Malcolm Crowe..." ăsta ești tu...
"Ordinul Primarului pentru excelență profesională."
Au zis că ești "fiul" lor.
Ar trebui să îl atârnăm în baie.
Asta e o seară importantă pentru noi.
În sfârșit, cineva recunoaște sacrificiile pe care le-ai făcut.
Ai pus totul pe locul al doilea, inclusiv pe mine,
Pentru familiile de care vorbesc ei.
Ei mai spun că soțul meu are un dar.
Ai darul de a învăța copiii...
Cum să fie tari în situații...
În care cei mai mulți dintre adulți s-ar scăpa pe ei.
Eu cred că tot ce au scris e adevărat.
Mulțumesc.
Aș dori niște vin într-un pahar...
Nu, mi-ar plăcea într-o cană...
Nu, mi-ar plăcea într-un ulcior.
Uită-te...
Anna, nu te mișca. Nu scoate nici un sunet.
Te afli pe strada Locus la numărul 47.
Ai spart fereastra și ai intrat într-un domiciliu privat.
Nu știi chiar atât de multe lucruri.
Nu am seringi și nici medicamente pe rețetă în casă.
Știi de ce ți-e teamă când ești singur ?
Eu știu. Știu.
Ce vrei ?
Ce mi-a promis ! Vreau ceea ce mi-a promis.
- Doamne. - Te cunosc cumva ?
Nu mă cunoști, eroule ?
Nici măcar nu-ți amintești de pacienții tăi ?
Clinica din centru...
Crescut de un singur părinte...
Psihic labil...
Mi-a fost frică !
Mi-ai spus că problemele au început odată cu divorțul părinților mei.
Te-ai înșelat. Te-ai înșelat.
Acum, uită-te la mine !
- Nu mai vreau să-mi fie frică. - Dă-mi un minut să mă gândesc.
Te-am așteptat 10 ani !
Nu îți dau nimic !
Ben Friedkin ?
Unii oameni îmi spun "ciudat".
Ryan Summer ?
Sunt ! Sunt ciudat. Uită-te...
Vincent.
Vincent Gray.
Nu.
Îmi amintesc de tine.
Tăcut, foarte isteț.
Milos.
Neobișnuit de milos.
Ai uitat să spui "blestemat".
M-ai nenorocit !
Vincent, îmi pare rău dacă n-am... dacă nu te-am ajutat.
Dar dacă m-ai lăsa să încerc,
Dacă mi-ai da o șansă...
Doamne ! Doamne !
- Vincent... - Nu vorbi.
TOAMNA URMĂTOARE
Cole Sear, 9 ani.
Părinți divorțați.
Anxietate acută. Izolat față de societate.
Psihic labil.
E în ordine, Cole.
Eu sunt doctorul Malcolm Crowe.
Ar fi trebuit să ne întâlnim astăzi, dar am ratat întâlnirea.
Îmi pare rău.
Știi tu, demult, în Europa, oamenii obișnuiau să se ascundă în biserici.
Cereau adăpost.
De cine se ascundeau ?
De obicei de oamenii răi.
Oameni care vroiau să îi trimită la închisoare și să le facă rău.
Am remarcat ochelarii tăi. Nu au lentile.
Au fost ai tatălui meu.
De la lentile mă dor ochii.
Ce vorbeai cu soldații când am intrat eu ?
De profundus clamo ad te Domine.
E în latină.
- Toți soldații tăi vorbesc latina ? - Nu.
Doar unul.
Ești doctor bun ?
Păi...
Eram.
Am câștigat odată un premiu de la primar.
Avea o ramă scumpă.
O să te mai văd, așa-i ?
Dacă n-ai nimic împotrivă.
Eu sunt.
Dicționar de latină.
Din adâncuri strig spre Tine, Doamne !
Bună dimineața.
Cole.
Cole !
Ți se înmoaie cerealele.
Lasă-mă să te văd. Dragă, ai o pată.
Sus.
Bine.
Cauți ceva, scumpule ?
Prăjiturile ?
Sunt chiar aici.
La ce te gândești, mamă ?
La multe lucruri.
Ceva rău despre mine ?
Hei, uită-te la mine.
Nu m-am gândit la ceva rău despre tine.
Ai înțeles ?
Am înțeles.
Hai.
- Ăsta e Tommy. - Bine. Aranjează-ți cravata.
Cole, vrei asta ?
Hei, ciudatule, ți-a plăcut faza cu luatul pe după umeri ?
Mi-a venit, așa, pe loc...
Așa fac marii actori. Se cheamă improvizație.
Bună, dragă.
Cum a fost azi ?
Știi, poți vorbi cu mine, dacă simți nevoia.
Știi ce am făcut astăzi ?
Am câștigat la loteria din Pennsylvania azi-dimineață,
am renunțat la serviciu,
am mâncat o grămadă de ciocolată în parc
și după aceea am înotat în fântână toată după-amiaza.
Tu ce-ai făcut ?
Am fost ales în echipa de fotbal,
am băgat un gol cu care am câștigat meciul.
Toți m-au purtat pe umeri, în urale.
În cazul acesta, îți voi face niște clătite.
Ai o oră.
Salut !
Vrei să stai jos ?
Nu ai chef de vorbă astăzi ?
Vrei să jucăm un joc ?
E un joc de citit gândurile.
Uite care-i regula.
Eu îți citesc gândurile.
Dacă ceea ce zic e corect, faci un pas către scaun.
Dacă ceea ce zic e greșit, faci un pas în spate.
Către ușă.
Dacă ajungi la scaun, stai.
Dacă ajungi la ușă, poți să pleci.
Joci ?
Bine.
Când mama și tatăl tău au divorțat,
Mama ta s-a dus să consulte un doctor ca mine și el n-a ajutat-o.
Deci, tu crezi că nu sunt în stare să te ajut.
Ești îngrijorat că i-a spus lui diferite lucruri.
Lucruri pe care nu putea să le spună altcuiva.
Secrete.
Ai un secret, dar nu vrei să mi-l spui.
Tatăl tău ți-a dat ceasul acela, cadou, chiar înainte de a pleca.
L-a uitat într-un sertar.
Nu mergea.
Ești destul de tăcut la școală, dar
ești un elev bun și niciodată nu ai avut probleme serioase.
Trebuia să facem un desen
la alegere.
Am desenat un om.
Era lovit în gât, cu o șurubelniță, de către un alt om.
Ai văzut asta la televizor, Cole ?
Toată lumea s-a supărat.
Au făcut ședință.
Mama a început să plângă.
De atunci nu mai desenez așa.
Cum desenezi acum ?
Desenez oameni râzând,
câini alergând,
curcubee.
Nu se fac ședințe din cauza unui curcubeu.
Nu. Cred că nu.
La ce mă gândesc acum ?
Nu știu la ce te gândești acum.
Mă gândeam
că ești drăguț,
dar nu mă poți ajuta.
Credeam că ne întâlnim la restaurantul italian unde te-am cerut de soție.
Îmi pare foarte rău, Anna.
Se pare că nu mai am noțiunea timpului.
Și nici nu am avut o ședință prea bună azi.
Sunt amândoi atât de asemănători.
Aceleași gesturi, aceleași expresii, aceleași lucruri care-i apasă.
Eu cred că ar putea fi vorba de un caz de abuz.
Cole are zgârieturi pe braț.
Eu cred că ar putea fi urme de unghii.
Poate s-a apărat. Nu știu...
Pot fi de la un profesor sau vecin.
Nu cred că e maică-sa. Am văzut-o și nu pare genul.
Sau poate am greșit.
Poate e doar un copil căruia îi place să se suie în copaci.
Anna.
Știu că ne-am cam îndepărtat în ultima vreme.
Știu că te supără... Eu...
Simt că mai am o șansă și nu vreau s-o irosesc.
Anna.
Aniversare fericită !
Nu te mai uita la mine.
Nu îmi place când oamenii se uită așa la mine.
Bine.
Am mers ieri la școală cu Tommy Tammasimo.
E cel mai bun prieten al tău ?
Mă urăște.
Tu îl urăști ?
Nu.
Mama ta a aranjat asta ?
Da.
Vorbești vreodată cu mama ta despre cum merg lucrurile cu Tommy ?
- Nu prea îi spun multe. - De ce ?
Pentru că nu mă privește ca ceilalți și n-aș vrea să se schimbe.
- Nu vreau ca ea să știe. - Să știe ce ?
Că sunt ciudat.
Nu ești ciudat ! Bine ?
Să nu crezi pe nimeni care încearcă să te convingă de asta. Sunt rahaturi !
Nu trebuie să trăiești cu gândul ăsta.
Da ?
Hai.
- Ai spus un cuvânt urât. - Da, știu.
Scuze.
Deci, tatăl tău locuiește în Pittsburg cu o femeie.
Casieră la autostradă ?
Mă întreb ce face dacă îi vine să urineze în timp ce lucrează ?
Crezi că se abține ?
Nu știu. Și eu m-am gândit la asta.
Ai pus multe întrebări despre tata astăzi.
Cum așa ?
Uneori facem lucruri pentru a atrage atenția,
Pentru a ne exprima sentimentele despre o anumită problemă.
Divorț, altele...
De exemplu, cineva ar putea lăsa ceva pe birou, pentru ca altcineva să găsească.
Știi ce înseamnă " scriere prin liberă asociere ", Cole ?
Nu.
"Scriere prin liberă asociere " e atunci când iei un creion în mână,
și-l pui pe o foaie de hârtie și începi să scrii.
Și nu te uiți, nu te gândești la ceea ce scrii.
Doar ții mâna în mișcare.
Și după un timp, dacă miști mâna destul de mult,
cuvinte și gânduri încep să iasă la iveală, lucruri de care nu te credeai în stare.
Poate fi ceva ce ai auzit altundeva,
sau sentimente pe care le ai adânc în sufletul tău.
Ai făcut vreodată așa ceva, Cole ?
Liniște... ce dracu'... te omor... te tai... nenorocit de copil...
Da.
Și ce ai scris ?
Cuvinte tari.
Ai mai scris așa ceva, înainte ca tatăl tău să plece ?
Nu îmi amintesc.
Poți face ceva pentru mine ?
Vreau să te gândești ce vrei să facem cât stăm împreună
care ar trebui să fie scopul nostru.
Ceva ce vreau eu ?
Dacă ai putea să schimbi ceva în viața ta, orice,
ce ai schimba ?
În loc de ceva ce vreau, poate fi ceva ce nu vreau ?
Da.
Nu vreau să mai fiu speriat.
Rănile de pe mâini și picioare sunt, în aceste cazuri, auto - provocate.
Răspunzi tu ?
- Salut. - Salut.
- Nu mă vezi suficient la magazin ? - Ba da, dar mă duceam la
târgul din ținutul Amish.
Am crezut că poate vrei să vii.
Să mă ajuți să cumpăr o chestie dintr-asta.
Nu știu dacă mă pot tocmi astăzi cu amish-ii.
Nu poți înjura sau scuipa pe acolo.
M-am gândit că poate vrei să iei o gură de aer
pentru că pari cam deprimată în ultimul timp.
Mă simt bine.
Să mai trec, la întoarcere, să-ți arăt ce am luat ?
N-ar fi nici o problemă.
Nu, pot să văd luni.
Sigur, în regulă. Vroiam doar...
Bine, am plecat. Vorbim mai târziu.
Vezi să nu calci în balegă ! Mulțumesc.
Cară-te, tâmpitule !
Poate cineva spune ce oraș a fost capitala Statelor Unite ale Americii
Între 1790 și 1800 ?
Vă dau un indiciu: e orașul în care locuiți.
- Philadelphia ! - Da.
Philadelphia e unul dintre cele mai vechi orașe din țară.
Multe generații au trăit și au murit aici.
Aproape fiecare loc din orașul acesta are istoria lui.
Chiar și școala aceasta și pământul pe care stă.
Poate cineva spune ce a fost clădirea aceasta, în urmă cu sute de ani ?
Înainte ca voi să veniți aici. Înainte ca eu să vin aici.
Da, Cole.
Spânzurau oameni aici.
Nu. Nu e adevărat. Unde ai auzit asta ?
Băgau oameni înăuntru, plângând și luându-și adio de la familiile lor.
Alții se uitau. Îi scuipau.
Cole, clădirea aceasta a fost un tribunal.
S-au făcut legi aici, printre primele legi ale țării.
Aceasta clădire era plină de avocați.
- De legiuitori. - Ei erau ăia de spânzurau pe toată lumea.
Nu știu care dintre colegii tăi ți-a spus asta
dar a încercat doar să te sperie.
Nu-mi place să fiu privit așa !
Cum ?
Oprește-te !
Nu știu cum să mă uit altfel.
Ești Stanley Bâlbâitul !
- Poftim ? - Ai vorbit caraghios când erai elev aici.
Ai vorbit caraghios până în liceu.
Cum ?
N-ar trebui să te uiți așa la oameni. Asta îi face să se simtă rău.
- Ce spui... - Nu te mai uita la mine !
Cine ți-a spus ?
Stanley Bâlbâitul !
- Termină. - Stanley Bâlbâitul !
- Termină ! - Stanley Bâlbâitul !
Stanley Bâlbâitul !
Taci din gură, ciudățenie !
Salut, voinicule.
Cum merge treaba ?
N-am chef de vorbă acum.
Bine.
Îți place magia ?
Fii atent. Banul magic.
Pare a fi un ban obișnuit.
O scuturare magică, și
acum e în mâna dreaptă.
Dar asta nu-i totul.
Încă o scuturare, și
e în buzunarul vestei.
Dar asta nu-i totul.
Încă o scuturare
și...
e înapoi în mâna stângă, de unde am început.
Asta nu e magie.
Ce vorbești ? Bineînțeles că e magie.
Ai ținut banul în mâna aia tot timpul.
Crezi ?
Nu știam că ești amuzant.
Malcolm, așează-ți fundulețul jos și ascultă.
Fără nici un dubiu, Anna e ca și sora mea.
Ai face bine s-o faci fericită. Și nu mă refer la fericire tip
"Asta are gust de unt adevărat"
Vorbesc despre... Ce se-ntâmplă, fetelor ?
Fericirea tip "Julie Andrews se învârte ca
un bolnav mintal pe un vârf de munte".
Despre această fericire vorbesc.
Vino încoace.
Să nu-i spui că ți-am zis,
dar a spus că a știut că te iubește
din prima clipă când te-a văzut pe stradă.
Ar face orice pentru tine.
Vă iubesc.
Îmi curge nasul. Întoarce camera...
Anti-depresiv
Și apoi faci scuturătura magică.
Banul s-a mutat din buzunar
înapoi în mâna din care am început.
Asta-i o prostie.
Ar trebui să fie amuzant.
E o prostie. Vreau banul înapoi.
Nu prea e invitat nicăieri, deci este plăcerea noastră.
Ultima dată a fost la o petrecere la Chucky Cheese, acum un an.
S-a ascuns într-un tunel de plastic și n-a mai ieșit afară.
- Chucky și mai cum ? - Cheese. E un local pentru copii.
- Scuză-mă. - Îmi pare rău.
Este cineva acolo ?
Deschideți ușa, vă rog. Doamne !
Nu pot să respir. Dacă mă auziți, deschideți ușa.
Jur pe viața mea că n-am luat calul stăpânului.
Deschide ușa, sau o sparg și te apuc !
Vedeta reclamei primește întotdeauna o rulotă.
Pentru ce ?
Are nevoie de un loc unde să se gândească la personajul său. Singur.
Dar ai avut numai o replică.
Derrick, fii atent.
Da.
Tata m-a pus să-l invit.
La mulți ani, Derrick.
Vrei să vezi ceva acolo ?
Nu.
Noi punem la cale un joc.
- Vrei să joci și tu ? - Bine.
Se numește "Închis în temniță".
Da, Cole și tu trebuie să fii cel care e închis în temniță.
Nu ! Nu !
Nu !
Lasă-mă să ies ! Nu !
Nu ! Nu !
Cole ?
Cole !
Aveți cheia de la ușa asta ?
Cole ? Dragă ? Dragă, mă auzi ?
Doamne ! Cole !
Ajută-mă ! Ajutor ! Ajutor !
Testele arată că nu a avut o criză.
Se simte bine.
După un pic de odihnă, la noapte poate să meargă acasă.
Sunt câteva tăieturi și vânătăi pe fiul dumneavoastră care mă îngrijorează.
Doamne !
Da, sunt de la sport.
Credeți că mi-am bătut copilul ?
Credeți că sunt o mamă rea ?
Doamna Sloan, de acolo...
E asistentul social al spitalului.
O să vă pună câteva întrebări de rutină.
Ce s-a întâmplat cu copilul meu, azi ?
Ceva s-a întâmplat cu el, fizic vorbind. Ceva n-a fost deloc în regulă.
Salut.
Tatăl tău obișnuia să-ți spună povești, la culcare ?
A fost odată un prinț tânăr
Și s-a hotărât să se plimbe cu mașina.
A luat un șofer și au început să meargă cu mașina.
S-au plimbat cu mașina.
S-au plimbat mult.
Și...
S-au plimbat atât de mult încât el a adormit.
Și...
Apoi s-a trezit și și-a dat seama că încă se mai plimbau cu mașina.
- A fost o călătorie foarte lungă. - Doctor Crowe ?
N-ai mai spus povești până acum.
Nu prea multe. Nu.
Trebuie să mai adaugi niște întorsături și alte chestii.
Bine. Niște întorsături.
Ce fel de întorsături ? Dă-mi un exemplu.
- Poate au rămas fără benzină. - Au rămas fără benzină ?
Asta-i bună, fiindcă erau cu mașina, nu ? Bine, deci...
Spune-mi povestea tristeții tale.
Crezi că sunt trist ?
Ce te face să crezi asta ?
Ochii tăi mi-au spus.
N-ar trebui să vorbim despre chestii ca asta.
A fost odată ca niciodată un om care se numea Malcolm.
A lucrat cu copii.
Îi plăcea.
Îi plăcea mai mult decât orice altceva.
Și într-o noapte a aflat că...
A făcut o greșeală cu unul dintre ei.
N-a putut să-l ajute pe acela.
Nu-și putea lua gândul de la el.
Nu poate să uite.
De atunci lucrurile s-au schimbat.
Nu mai e omul care era odată.
Și soției lui
nu-i place persoana în care s-a schimbat el.
Abia mai vorbesc unul cu altul. Sunt ca doi străini.
Și apoi, într-o zi, Malcolm întâlnește un băiețel minunat.
Un băiat de treabă.
Îi amintește mult de celălalt.
Și Malcolm se decide să-l ajute pe acest băiat
pentru că simte că dacă poate să-l ajute pe acest băiat,
ar fi ca și cum l-ar ajuta și pe celălalt.
Cum se sfârșește povestea ?
Nu știu.
Acum vreau să-ți zic secretul meu.
Bine.
Văd oameni morți.
Când visezi ?
Când ești treaz ?
Oameni morți... în morminte, în sicrie ?
Plimbându-se ca oamenii normali.
Nu se văd unul pe celălalt.
Ei văd numai ceea ce vor să vadă.
Ei nu știu că sunt morți.
Cât de des îi vezi ?
Tot timpul.
Sunt peste tot.
N-o să spui nimănui secretul meu, așa-i ?
Bine. Îți promit.
Stai cu mine până ce adorm ?
Bineînțeles.
Cole are patologii mult mai severe decât cele presupuse inițial.
Suferă de halucinații,
paranoia,
Un fel de... schizofrenie școlară.
S-ar putea să aibă nevoie de medicație și spitalizare.
Și eu nu-l ajut.
Bună, sunt Lynn Sear, mama lui Cole.
Aș vrea să vă spun că ar fi bine
ca fiul dvs și prietenii lui, să-și țină mâinile alea afurisite departe de fiul meu.
Mamă ?
Nu, cina nu este gata !
Ce o să faci ?
Nu mă mai poți răni !
Neddy ! Ești un soț groaznic, Neddy !
Uite ce m-ai determinat să fac ! Neddy !
A fost odată un băiat,
foarte diferit de ceilalți băieți.
A trăit în junglă
și putea să vorbească cu animalele.
Crezi că piesa a fost nașpa tare ?
Ce ?
Tommy Tammasimo a jucat într-o reclamă la sirop de tuse.
A spus că toți n-au intrat în rol și au jucat nerealist.
A spus că piesa a fost nașpa tare.
Acest Tommy pare a fi cam golan.
Cred că piesa a fost excelentă. Mai bună decât "Pisicile".
- "Pisicile" ? - Nu contează.
Cole, chiar m-a interesat ce mi-ai spus la spital.
Aș dori să aflu mai multe despre asta.
Cole ?
Ce-i ?
Este ceva sus, acolo ?
Cole...
Eu nu văd nimic.
Stai nemișcat.
Te simți câteodată...
Ca și cum ai cădea foarte repede,
dar tu, de fapt, stai nemișcat ?
Simți vreodată furnicături pe după gât ?
Da.
Și cum ți se ridică părul de pe mâini ?
Da.
Ăștia-s ei.
Când ei se înfurie
se face frig.
Nu văd nimic. Ești sigur că sunt acolo ?
Cole ?
Te rog fă-i să plece.
La asta lucrez.
Hai.
Mamă, tată...
Mă doare gâtul.
Fugi ! Fugi !
Sirop de tuse.
- Eficient și rapid. - Cole !
Nu-mi pasă ce zic ei, chestia asta e stricată.
Dă-le jos.
Nu le vreau pe masă.
Am văzut ce-i în sertarul biroului tău, când făceam curat.
Ai ceva să mărturisești ?
Medalionul în formă de cărăbuș ?
De ce îl tot iei ?
A fost al bunicii.
Dacă se strică ? Știi ce tristă aș fi ?
Ai plânge pentru că ți-e dor de bunica foarte mult.
E adevărat.
Uneori oamenii cred că au pierdut lucruri,
dar, de fapt, nu le-au pierdut, s-au mutat numai.
Deci, ai mutat medalionul în formă de cărăbuș ?
Nu te supăra.
Deci, cine l-a mutat de data asta ?
Poate a intrat cineva în casă, a luat medalionul din dulapul meu
și l-a pus frumos în sertarul tău.
- Poate. - Doamne, sunt obosită, Cole.
Și corpul și mintea mi-au obosit.
Și inima mi-a obosit...
Am nevoie de ajutor.
Știi, nu știu dacă ai observat, dar mica noastră familie n-o duce prea bine.
M-am rugat,
dar se pare că nu m-am rugat bine.
Va trebui să răspundem unul la rugăciunile celuilalt.
Dacă nu vorbim unul cu altul, n-o să ne descurcăm.
Acum, spune-mi, dragă. N-am să mă supăr...
Tu ai luat medalionul în formă de cărăbuș ?
Nu.
Ai mâncat destulă friptură. Pleacă de la masă.
Du-te !
Hai. Îți arăt unde își ține tata pistolul. Hai.
Sebastian, hai odată !
Mamă ?
Dacă nu ești prea supărată,
pot să dorm în patul tău, în noaptea asta ?
Uită-te la mine.
Nu sunt supărată.
De ce tremuri ?
Cole, ce se-ntâmplă ?
Doamne, te rog, spune-mi !
Te rog.
E stil Edwardian, frumos lucrat.
Cu diamante și un safir birmanez natur.
E nemuritor.
Aveți ceva un pic mai simplu ?
Mai simplu ? Vrei un inel simplu, asortat cu logodnica ta simplă, așa-i ?
Nu ! Iubito, nu mă înțelege greșit.
Ești atât de frumoasă !
Tu însăți ești un safir birmanez.
N-ai nevoie de ăsta.
De ce nu-l încerci
și să vezi ce simți despre el.
Așa. Cum este ?
Cred că această bijuterie comunică o dorință.
Îmi imaginez că femeia care l-a avut
a iubit un bărbat pe care nu-l putea avea.
El avea cumva păr creț și ochi căprui ?
Nu știu, dar
o grămadă de lucruri din acest magazin comunică
și eu cred că ar trebui să alegi o bijuterie care îți vorbește.
Cred că oamenii posedă lucruri și atunci când mor
o parte din ei se întipărește în lucrurile acelea.
Ca... ca amprentele.
O să-l împachetez.
N-ai nevoie de un tip cu doctorat.
Ai nevoie de un luptător cu gâtul mai lat decât capul.
Nu, am nevoie de un luptător cu doctorat.
- Ce-i asta ? - La mulți ani.
Pentru mine ?
E o... primă ediție.
- Știi, e prea mult. - Nu.
Am luat-o din prima ta de Crăciun.
E perfect, Anna.
Mulțumesc.
Ce îți dorești mai mult decât orice ?
Nu știu.
Eu ți-am zis ce-mi doresc.
Știu ce vreau.
Vreau să pot să vorbesc din nou cu soția mea.
Așa cum vorbeam odată.
Ca și cum nu mai exista altcineva, în afară de noi, pe lumea asta.
Cum o să faci asta ?
Nu mai pot fi doctorul tău.
N-am acordat suficientă atenție familiei mele.
Lucruri rele se-ntâmplă când faci asta.
Înțelegi ?
- Am să te transfer. Cunosc doi psihologi... - Nu mă nenoroci !
Nu renunța. Ești singurul care mă poate ajuta, știu asta.
Nu te pot ajuta.
Altcineva te poate ajuta.
Mă crezi, nu ?
Doctore Crowe, crezi secretul meu, nu-i așa ?
Nu știu cum să răspund, Cole.
Cum poți să mă ajuți
dacă nu mă crezi ?
Unele magii sunt reale.
Știi de ce îți e teamă când ești singur ?
Eu știu. Știu.
Îmi pare rău, Vincent. Sper că nu te-am lăsat prea mult timp singur.
E frig aici.
Vincent, de ce plângi ?
N-o să mă crezi.
Îmi pare rău, Vincent. Sper că nu te-am lăsat prea mult singur.
E frig aici.
Vincent...
E frig aici.
Știi ce ? Nici mie nu mi-a plăcut niciodată.
Când eram copil, mi-au luat sânge
și am vomitat cartofi cu brânză picantă pe un asistent medical.
Mă scuzați. Doctorul Reed e la telefon.
Vincent, te rog să mă scuzi. Trebuie să vorbesc la telefon.
- Durează un minut, bine ? - Bine.
Nu înțeleg.
Nu vreau să mor.
Nu vreau să mor. Te implor !
Salvează-mă.
Salvează-mă. Nu vreau să mor.
- Doamne. - Nu vreau să mor !
Te plimbai pe aici ?
Te face să te simți mai bine ?
Mie îmi place să mă plimb. E un exercițiu bun.
Vrei să-mi pui întrebări acum ?
Vrei să fii caporal în compania M, batalionul 3, pușcași marini ?
Am fost trimiși în regiunea Quang, Vietnam.
Poate mai târziu.
Ceva s-a întâmplat, nu-i așa ?
Te frământă ?
Da. Cred că da.
Știi ce înseamnă " Yo no quiero morir " ?
E în spaniolă. Înseamnă " Nu vreau să mor ".
Ce crezi că vor fantomele, atunci când vorbesc cu tine ?
Vreau să te gândești la asta, Cole.
Vreau să te gândești foarte bine.
Ce crezi că vor ?
- Doar ajutor. - Așa-i. Și eu m-am gândit la asta.
Ei vor doar ajutor, chiar și cei mai înspăimântători.
Cred că știu un mod de a-i face să plece.
Cum ?
Ascultă-i.
Și dacă nu vor doar ajutor ?
Dacă sunt supărați și vor să rănească pe cineva ?
Nu cred că așa stau lucrurile.
Ești sigur ?
Nu.
Ce se-ntâmplă ?
Du-te !
Ce se-ntâmplă cu tine ?
Dacă te bate cineva, îi rup fundul.
Cole, dacă te supără...
Mamă, dormi.
Mă simt mult mai bine acum.
Vrei să-mi spui ceva ?
A venit de departe ca să mă viziteze, nu-i așa ?
Cred că da.
Poți să-mi dai un pic de apă ?
Aceea e sora ei.
Știi, am trecut prin așa ceva când tatăl meu avea cancer
dar nu pot să-mi imaginez ca un copil să stea în pat doi ani.
Câți... Câți doctori ?
- Cred că erau șase. - Șase doctori ?
Cred, da.
Chiar acum am auzit, cea mică s-a îmbolnăvit și ea.
Dumnezeu să-i ajute.
Să nu pleci acasă, bine ?
Bineînțeles că nu.
Domnule ?
Mă scuzați, domnule.
Sunteți tatăl lui Kyra ?
Asta e pentru dvs.
Vroia să vă spună ceva.
Nu, vine. Vine spre mine.
Vrei să dansezi ?
De fapt am venit cu prietenii mei.
Da, ce spui de asta ?
Putem să dansăm un pic și dacă nu-ți place cum dansez,
poți să mă lovești.
Bine, atunci.
E timpul să mănânci, Kyra.
- Mă simt mult mai bine acum. - E minunat, dragă.
E timpul să mănânci.
Pot să ies afară dacă mănânc asta ?
Nu știu. Știi că ți-e rău după-amiaza.
O să vedem.
Să nu spui că are gust ciudat. Știi că nu-mi place să aud asta.
A sunat mama lui Tami...
Ai ținut-o bolnavă.
Ți-a plăcut, așa a spus.
A avut grijă de tine.
Kyra vine înapoi ?
Nu mai vine.
Cred că ajunge. Suficient machiaj.
Bine.
- Îl cheamă pe grăjdar. - Trebuie să ne grăbim !
Cu cine... Cu cine vorbeai ?
Repetam replicile...
Mulțumesc că mi-ați dat rolul ăsta, d-le Cunningham.
Știi, când eram elev, în partea asta a teatrului a fost un incendiu groaznic.
Au reconstruit totul.
Da, știu.
Numai cel cu sufletul curat poate scoate sabia din stâncă.
Lăsați băiatul să încerce.
Dar e un grăjdar... Face curat după cai.
Liniște, țăran prost.
Lasă-l pe băiat să înainteze.
Trăiască Regele Arthur !
Ai jucat bine, Cole.
- Pe bune ? - Da.
- Mai știi ceva ? - Ce ?
Tommy Tammasimo a fost nașpa tare.
Am o idee cum să vorbești cu soția ta.
Așteaptă până ce adoarme.
O să te asculte și nici n-o să-și dea seama.
N-o să te mai văd, nu-i așa ?
Cred că am spus tot ce am avut să ne spunem.
Poate e timpul să te destăinui unei persoane apropiate ție.
Poate putem să ne prefacem că o să ne vedem și mâine.
Doar să ne prefacem.
Bine.
Am plecat.
Ne vedem mâine, Cole.
Mă simt bine, domnule ofițer.
Nu știu ce s-a întâmplat.
Doamne, sper că nimeni n-a fost rănit.
Ești foarte tăcut.
Ești supărat că n-am văzut piesa, nu ?
Am două slujbe, dragă.
Știi cât de importante sunt pentru noi.
Aș fi dat orice să fi venit.
Sunt pregătit să comunic cu tine.
Să comunici ?
Să-ți zic secretele mele.
Care-s ?
Știi accidentul acela, în față ?
Da.
Cineva a fost rănit.
Da ?
O doamnă.
A murit.
Doamne. Ce, tu poți s-o vezi ?
- Da. - Unde-i ?
Stă lângă fereastra mea.
Cole, mă sperii.
Și pe mine mă sperie câteodată.
Cine ?
Fantomele.
Vezi fantome, Cole ?
Vor ca eu să fac câte ceva pentru ele.
Ele... Ele vorbesc cu tine ?
Îți zic să faci câte ceva ?
Tot ele m-au rănit.
La ce te gândești, mamă ?
- Crezi că sunt ciudat ? - Uită-te la mine.
Niciodată n-aș gândi despre tine așa ceva. Niciodată.
- Înțelegi ? - Da.
Lasă-mă să mă gândesc o clipă.
Bunica te salută.
Zice că îi pare rău că a luat medalionul-cărăbuș.
Dar îi place foarte mult.
- Ce ? - Bunica mă vizitează câteodată.
Cole, nu e bine.
- Bunica a murit, știi asta. - Da, știu.
- A vrut să-ți zic... - Cole, te rog oprește-te.
A vrut să-ți zic că te-a văzut dansând.
A spus că atunci când erai mică
v-ați certat
chiar înainte de recitalul tău de dans.
Ai crezut că n-a venit să te vadă dansând.
Dar a fost.
S-a ascuns în spate, ca să n-o vezi.
A zis că erai ca un înger.
A spus că
ai fost la mormântul ei
și ai întrebat-o ceva.
A spus că răspunsul e
"În fiecare zi".
Ce ai întrebat ?
O fac...
O fac să fie mândră ?
Mamă.
Bună, tuturor. După cum mulți dintre voi știți,
nu sunt obișnuit să fac așa ceva
Și am promis Annei că încerc să n-o fac de râs.
Am să las asta în seama maică-sii.
Vrem să vă mulțumim tuturor că ați venit
și că împărtășiți această zi minunată împreună cu noi.
E oarecum trist pentru mine...
Pentru că nu-mi place s-o părăsesc.
Anna ?
Mi-e dor de tine.
Și mie mi-e dor de tine.
De ce, Malcolm ?
Ce ?
- Ce este ? - De ce m-ai părăsit ?
Nu te-am părăsit.
Văd oameni.
Ei nu știu că sunt morți.
- Cât de des îi vezi ? - Tot timpul.
Sunt peste tot.
Ei văd numai ceea ce vor să vadă.
Bine, Mikey.
Hai. Lasă-mă un minut.
Doamne !
- Nu doare. - Să văd.
Să văd. Ia mâna...
Doamne.
Bine.
Cred că-i în regulă. Cred că doar a intrat.
A intrat și-a ieșit.
Nici nu mai doare.
Cred că pot pleca acum.
Trebuia să mai fac câte ceva.
Trebuia să ajut pe cineva.
Cred că l-am ajutat.
Și vreau să-ți mai spun ceva.
N-ai fost niciodată pe locul al doilea.
Niciodată.
Te iubesc.
Dormi, acum.
Totul va fi altfel, dimineață.
Noapte bună, Malcolm.
Noapte bună, scumpo.
By: XRAiN