SERIÁL NETFLIX
Nejdražší čtenáři, říká se, že konkurence
nám skýtá příležitost vstát a postavit se největším výzvám.
Je-li pravda to, co vaše pisatelka zaslechla dnes ráno,
pak tu máme vskutku nelehký úkol týkající se diamantu této sezóny.
Nápadník, jenž zatouží po přijetí u slečny Edwiny Sharmové,
musí nejprve zkrotit poněkud popudlivou starou pannu,
jinak známou jako její sestra.
První je lord Lumley.
Není tak trochu dandy?
- Použila bych slovo „interesantní“. - Je to to, co hledáš?
Pokud na něj sází Kate, tak já také.
- Slečna Sharmová? - Slečna Edwina Sharmová.
Ne ta sestra.
Slečna Edwina bude stačit.
Vidím, že jste vypustila lorda Bridgertona.
Takového jako on ale Edwina hledá.
Přehlédnutí z vaší strany?
Lord Bridgerton dokáže obratně vzbudit mylný první dojem.
Co jste slyšela?
Jasně prohlásil, že ženu hledá, jen aby splnil svou povinnost,
a že na lásku vůbec nevěří.
Jen z hluboké lásky ke své rodině si nevěstu hodlám vybrat hlavou a nikoliv…
srdcem.
A vám to připadá neobvyklé?
Většina sňatků ve vyšší společnosti je jen obchodní záležitost, má drahá.
Je to prověřené stoletími.
Sňatky z pravé lásky jsou vcelku vzácné.
Opětuje slečna Edwina tvé city?
Zatím ne. Opětovala by, nebýt té…
…sestry.
- Je prý dost pichlavá, že? - To ano.
Víš přece, co hledáš, bon.
Stále na to mysli.
Lord Lumley promění vikomta ve vzdálenou vzpomínku. Vím to.
Ale tou se trápit nemusím.
Trny má každá růže.
Mou pozornost přirozeně poutá jen konkurence ve hře zvané námluvy.
Přeji tedy letošním soutěžícím mnoho štěstí.
Snažte se nezakopnout na startovní čáře.
…a Blakeovu práci zavrhuje jako dětinskou a bezvýznamnou…
Slečno Sharmová, mám stát na prahu celý den?
Lumley už je u ní nezřízeně dlouho.
To proto, že mou sestru dokázal tak okouzlit.
Také nechcete, abych přerušovala váš proslov, až budete na řadě, že?
Mějme mladou dámu v úctě a važme si laskavosti hostitelky.
Děkuji vám, lorde…
…Bridgertone.
Obávám se, že jdete pozdě.
Ocitáte se na konci značně dlouhé řady.
Chci dnes slečnu Edwinu doprovodit na dostihy.
Sestra už doprovod má.
- Tak zítra. - I zítra.
A pozítří?
Jak o tom přemýšlím, mohla by mít volno… v lednu.
Tedy pokud nebude na líbánkách.
- Řekla jsem něco vtipného? - Myslím, že ano.
Vtipné je, můj pane, to, že jste tady.
- Po tom, co jsem zaslechla… - To nebylo pro vaše uši.
Ale kromě toho jsem se teď dočetla,
že vás předchází pochybná pověst zpustlíka.
Nepředbíhejte, Bridgertone.
Na konec řady.
- Přesně tak. - Správně.
To jsou listy lady Whistledownové?
- Ano. - Neskončily jsme s ní?
Neodrazuj ji, Penelope.
Pokud se o ni znovu zajímá,
možná chce vědět, co píše o volných pánech této sezóny.
Nenapadá mě chytřejší způsob, jak to říct, ale ne.
Poslední číslo není zrovna pojednání o právech žen, v nějž jsem doufala, ale…
Myslím, že od posledního čísla svůj styl úplně nezměnila.
To možná ne, ale možná se to stane.
Možná nechce.
Možná je spokojená.
A pokud znovu vzbudila tvůj zájem, El,
pak možná to, co dělá, funguje.
Ano, ale mohla by dělat mnohem víc.
Určitě ji o tom přesvědčím. Pokud ji tentokrát najdu.
Především musíš najít štěstí, má drahá.
Penelope, pomoz mi.
Eloise by ho mohla s někým najít, že?
Asi ano. Ne s lady Whistledownovou,
ale spíš s někým jako… Colin.
- S bratrem? - Ne, ne s Coli… Coline!
Výborně, vše je při starém.
- Bratře. - Coline!
Můžete odložit rodinné šarvátky a obejmout mě?
Nečekala jsem, že se vrátíš tak brzy.
Všichni jste mi chyběli.
Bratře!
Musíme tě neprodleně odvézt k doktorovi.
Ten podivný porost na bradě je jistě nějaká nemoc.
A zdá se, že ses vystavoval slunci. Jak zvláštní!
- Působí vznešeně. - Jsem o dva palce vyšší než bratr.
To teda nejsi.
- A kde je náš neohrožený vikomt? - Ten se…
už vrátil z námluv.
Coline! Jsi zpátky. Tím líp.
Rodino, rád bych, abyste se připravili na dostihy.
Půjdeme tam společně jako jeden muž.
Řekla jsem mu, že to nepůjde, milostpaní, ale trval na tom.
To je bratrance Jacka?
Bratrance? Tak chtěl, abys mu říkala?
Vadí ti, mamá?
Jistěže ne.
Nový lord Featherington nás přišel zahrnout velikým bohatstvím.
Pokud na oplátku musíme snést pár pochybných rozmarů
spolu s několika spornými záležitostmi stran vychování,
tak budiž.
Také jsem slyšela, že chce z ranního salónku
udělat své osobní hráčské doupě.
To vypadá znamenitě.
Oživí to interiér, že?
Je to vydařená ozdoba. Ale možná víc vynikne ve vaší ložnici.
Zastřelil jste všechny?
Každá z těch zbraní má slavnou historii a zaslouží si pozornost.
Jednou vám vylíčím všechna svá dobrodružství.
Ale teď se běžte obléct, dámy. Dnes jedeme na královské dostihy.
ASCOTSKÉ ZÁVODIŠTĚ
Bude to jen komorní obřad,
ale pan Finch řekl, že si přeje, aby nevěstu nic nezastínilo.
Věřili byste tomu?
Já rozhodně ne. Co ty, Penelope?
Nevidělas Bridgertonovy?
Je zázrak, že také milujete literaturu.
Líbí se vám Byron?
Něco jsem od něj četla.
Ale co se poezie týče, jsem nováček.
Jaké štěstí, že jsi v lordu Lumleym našla tak schopného učitele.
Mnozí poezii považují za fádní. Slova v knize jsou němá.
Podle mě se mají přednášet nahlas jako hudba.
Tady nosím své oblíbené kapesní vydání, ať jdu kamkoliv.
Lady Danburyová, bude mi ctí,
když mi umožníte řádně se představit.
Obávám se, že se má navštívenka dnes ráno u vás ztratila.
Ovšem. Pane Thomasi Dorsete, dovolte, abych vám představila
slečnu Sharmovou a slečnu Edwinu Sharmovou.
Těší mě.
Obávám se, že má sestra už na dnešek doprovod má, pane Dorsete.
To je dobře, doufal jsem ale, že si promluvím s vámi.
Jak se vám líbí sezóna, slečno?
Prostě sezóna. Pane Dorsete, vážně bych měla…
Londýn se s Bombají nedá srovnávat.
Přijela jste z Bombaje, že?
- Ano. - Navštívil jsem ji.
Je to úchvatné město.
- Musí vám velmi chybět. - Každou minutu každého dne.
Ale zejména když se podává čaj.
Musíme najít naše místa.
Dovolte mi připojit se.
Bridgertonovi!
Pane Mondrichi.
Výslužba vám jde k duhu.
Kéž by byl ve výslužbě.
Hodláte se vrátit do ringu?
Chystám se podnikat. Otevírám pánský klub.
Při troše štěstí budeme soupeřem nejlepších podniků v St. James.
My jsme od narození u Whiteových.
Slavnostní otevření je zítra. Jste zvaní…
Omluvte mě, prosím.
Povězte mi víc. Rád zažiju něco podnětného.
Podívej se na bratra.
I on byl zpočátku sezónou znechucený,
ale teď to vypadá, že slečna Edwina probudila jeho zájem o námluvy.
Eloise, jen tím chci říct,
že musíme být ochotny hledat partnera, který nás nadchne.
Takže tanči s hejnem žab a z jedné možná bude princ?
Pokud je to nutné…
Víš, tvůj otec…
Eloise, posloucháš mě? Co to máš v ruce?
Nic, mamá. Je to jen leták o…
nových metodách péče o psy, jak se zdá.
Inu, dáma může mít koníčky, ne?
- Děkuji. - Děkuji.
Pane Dorsete, cestujete tedy daleko? A neustále, jak se zdá.
Kvůli studiu. Medicína je obzvlášť fascinující.
Pomáhat druhým je vskutku vznešené.
Pan Dorset se ti v tomto ohledu podobá, sestro.
Edwino, mluvila jsi vůbec s lordem Lumleym o jeho zájmech?
Lorde Bridgertone.
Slečno Sharmová. Slečno Edwino. Lumley.
Tak ráda vás vidím, pane.
Lorde, dovolte, abych se představil. Pan Thomas Dorset.
Chtěl jsem za vámi dnes ráno zajít…
Sestra je informována o všem…
…ale musel jsem posnídat s rodinou.
Jsme si blízcí. Vcelku pravidelně spolu snídáme.
A tady je všechny máme.
Mám za to, že rodina toho o muži mnohé vypovídá.
Ano, vyšší společnost oplývá skvělými, milujícími rodinami.
Ale žádná není tak přitažlivá jako Bridgertonovi.
Matka se už delší dobu těší na další čajový dýchánek u vás.
Pak vaše přání musíme splnit.
Když už je řeč o občerstvení, dámy jej postrádají.
Nic nám nechybí.
Je nezvykle horký den a každý gentleman by…
Slečno Edwino, donesu vám limonádu.
To byste byl velmi laskav. Děkuji vám.
Omluvte mě.
Je den jako dělaný na dostihy.
- Pen. - Coline!
Ráno jsme nemluvili.
Ale ano. Řekla jsem: „Coline!“ Ale to nestojí za zmínku.
Chtěla jsem slyšet o tvých cestách.
Myslel jsem, že už tě moje cesty nudí.
Odpověděla jsi mi na víc dopisů než ostatní.
To asi ano, ale na dopisní papír se nevejde zdaleka všechno.
Pen.
Jak ses měla?
Dobře. Měla jsem se dobře. A ty?
Na to neodpovídej. Vím, jak ses měl.
- Zlezl jsi Olymp, sokolničil s Turky. - Bylo to vzrušující.
A nebyl jsi osamělý?
Nikdy jsem nebyl sám.
- Aha. Poznal jsi někoho… - Pen, konečně jsem tě našla.
Jako vždycky.
Jen jsi přijel, už mi stojíš v cestě.
I ty jsi mi chyběla, El.
Na něco jsem kápla. Nový tiskař Whistledownové.
Nemožné.
Pro běžné smrtelníky. Já už vím, v čem je má síla.
Jaký je ten leták na omak?
Jako papír.
Ano. Má texturu jako papír Whistledownové.
Není papír jen jeden?
Textura, gramáž, směr vláken, průsvitnost. Podívej.
- Ano, jsem jak blázen. - To jsem…
Myslela sis to.
Působíš zaníceně, El, ale asi to je náhoda.
Ten leták bude prostě jen leták.
Zevrubný návod, jak se starat o psí srst.
Nejspíš. Asi máš pravdu.
Jdu předstírat radost ze sestřiny nadcházející svatby.
Pozdravuj ji ode mě.
PRODÁVÁ TISKÁRNA NA CHANCERY LANE LONDÝN 1814
Opravdu?
Lord Lumley se zřejmě na cestě od stánku s limonádou ztratil.
Milerád ho najdu.
Na občerstvení trval vikomt. Možná by mohl jít on.
Když má dostih právě začít?
- Kterého tipujete? - Edwino!
Nectara. Je z dobrého chovu, skvěle vycvičený a dobře stavěný.
- Nectara. Opravdu? - Ano.
Mám takové tušení.
Tušení.
Prosím?
Je to kůň, kterého vybrali všichni ostatní.
- „Tušení“! - Strategická sázka.
Zvážil jste temperament koně, jakož i vlastnosti dráhy
a na základě toho určil jeho potenciál?
- Je náhle teplo, že? - Nectar je dokonalý.
Měli bychom jít do stínu.
V Doncasteru uspěl, tam je ale dráha tvrdší.
Bylo chladněji, takže jeho velikost byla výhodou.
Dnes je dráha měkká a je horko,
proto půjde vpřed pomalu, přehřeje se, v závěru zpomalí
a vítězství získá mnohem rychlejší a lehčí High Flyer.
- Přemýšlíte příliš. - A vy zas málo.
Vaše svěřenkyně upoutala vikomtovu pozornost, lady Danburyová.
Vypadá to tak.
Chápete, že jako patronka slečny Edwiny
chci zůstat neutrální, dokud se nerozhodne.
- Ovšem. - Ale přítelkyni to řeknu.
Před vaším synem možná stojí překážka.
Starší sestře se jejich spojení nezamlouvá.
Slečna Edwina zřejmě chce sňatek z lásky,
o což vikomt očividně nestojí.
Ach tak.
Možná ji něco přiměje změnit názor.
Vikomta možná také.
Omlouvám se.
Bez obav. Lord Bridgerton nás zatím bavil.
O tom nepochybuji.
Je tu spousta místa, můj pane.
Ano! To je ono, Nectare.
- Do toho, High Flyere! Vydrž! - Ano!
- Do toho, High Flyere! - Do toho.
- Nezasáhneme? - Je to v přátelském duchu.
- Myslím. - Ano, to mě baví.
- Do toho! - Ano!
- Do toho!
Prudence! Neječ jako kamelot.
Jen ať fandí. Všichni jsme dnes vyhráli.
Musím říct, že nad vikomtem jsem ještě nezvítězila.
Porazit vás je jako jiná vítězství, ale je to jaksi sladší.
Nepřipomíná ti Nectar toho koně, co jsem měla ráda?
- Pamatuješ? - Přijměte rámě.
Zavedu vás k němu.
Výtečný nápad.
Slečno, musím se zeptat. Proč lorda tolik popichujete?
Pokud to vikomt s mou sestrou myslí vážně, nemám povinnost přezkoušet si ho?
Vikomt nerad prohrává.
Nikdy to nesnesl ani v Oxfordu.
Slečno Sharmová…
Poznali jste se v Oxfordu?
- Ne tady? - Řekl jsem příliš.
A hned toho řeknete ještě víc.
Vědět, že se známe, prý byste mě soudila.
Ale ujišťuji vás, že můj zájem o vás byl upřímný…
V tom smyslu, že jste mě měl rozptylovat,
aby se lord Bridgerton dostal blíž k mé sestře.
Kate, to je strašné.
Prý Nectara pošlou na jatka.
Odjíždíme.
Znám hněv poražených, ne hněv vítězů.
Už na mě ani mou sestru nikdy nemluvte.
Co se stalo?
Zřejmě tu probíhala ještě jedna hra a lord Bridgerton ze mě udělal blázna.
Půjdeme.
Nechtěl jsem vám ublížit. Jen jsem chtěl být s vámi.
Prr!
Slečno Bridgertonová, možná to není úplně moudré.
A vzít ode mě peníze moudré bylo?
Vrátím je.
Pro mladou dámu jako vy tu není bezpečno.
Vemte si zbytek a hlídejte. Už není cesty zpět.
TISKÁRNA NA CHANCERY LANE
O co jde?
- Řekněte, co o ní víte. - O kom?
- Víme, že tu lady Whistledownová tiskne. - Ano?
Proč myslíte, že jsme tady?
- Zabloudili jste. - Vyhýbáte se mé otázce.
Žádnou jste nepoložila.
Co je to za papíry?
Nic pro lidi, jako jste vy.
Klevety asi budete muset hledat jinde.
To já ne…
Nepřišla jsem hledat klevety.
Ne?
Tak soukromé informace o nejvhodnějším svobodném mládenci?
Vaše domněnky mě nepřekvapují.
Žena koneckonců smí mít jen dva zájmy.
Manželství a pomlouvání sobě rovných.
Nenapadlo vás, že doufám v nalezení autorky,
abychom probraly mnohem intelektuálnější věci.
Práva žen.
Abych poznala její úvahy, jimiž nad vámi výrazně vyniká.
Je ten šok, který je na vás patrný,
důsledkem toho, že působím sečtěle a výmluvně?
Či trpíte chorobou, o níž bych měla být zpravena?
- To není… - Zajímají váš práva žen?
Pak čtěte tohle.
Nové myšlenky, znepokojivé úvahy.
Snad vás neznepokojí příliš.
Ale kdybych někdy měl čest s tou vaší lady,
vyřídím jí pozdravy od hlavní obdivovatelky.
Prohlašuji vás za muže a ženu.
To je báječné.
Nemůžu uvěřit,
že jsme teď jedna rodina, lady Featheringtonová.
Ano. To je úchvatné pomyšlení.
Musíme to říct novému lordovi.
Kde je nový lord Featherington?
Určitě tu někde je. Půjdu ho najít.
- Ujistil ses, že zaplatil věno? - Samozřejmě.
Byl bych se zúčastnil, ale přála jste si co nejméně hostů…
K čemu jsou velkolepé svatby, pane,
když jsou důležitější věci, které stojí peníze?
Když myslíte.
Zvlášť když je třeba vyvdat další dvě dámy a zaplatit další dvě věna.
Ano, je to zapeklitý rébus.
Těžba v mých amerických dolech je snazší než účetnictví mého zesnulého bratrance.
Pro muže vašeho jmění
zajisté nebude těžké pokrýt všechny výdaje.
Ovlivní to mé bezprostřední plány.
A sice?
Když mě zapojíte do svých plánů, mohlo by to přinést užitek.
Možná bychom mohli nějakým způsobem jednat ve shodě.
Jste ve městě nový.
Užil byste někoho, kdo by vás informoval o jistých věcech.
- V tom máte pravdu, má paní. - Výborně…
Proto mám v plánu někoho takového co nejdřív najít.
Ptají se po vás vaši noví příbuzní.
Možná tohle všechno počká.
Pojďme si užít Philippin den.
Svatbu si užiju vždy. A vy, paní Varleyová?
Ovšem, milostpane.
Má tak příjemný úsměv.
To bude to poslední, co uvidíme,
až nám do salónku nasadí nějakou drzou žábu
a vypudí mě z mého domu. Jak příjemný bude ten úsměv potom?
Abych byla upřímná, neměl zrovna na výběr.
Nepustila jsi ho ke mně.
- Myslíš, že je chytrý? - Ne.
Myslím…
Podle tebe appa vždycky říkal:
„Jen odvážný jde za tím, co skutečně chce.“
Appa také říkal, že pravý gentleman je čestný.
A čest vikomtovi chybí.
Vaše Veličenstvo.
Lady Danburyová.
Slečno Sharmová. Můj diamante.
Tudy. Je tu k vidění leccos.
Říká se jim zebry.
Vlastně to jsou pruhovaní afričtí koně.
Příští týden přivezou dalších sedm.
Nevím, jak je všechny pojmenuji.
Po patnácti dětech už mi došly nápady.
Nanejvýš pozoruhodný zvěřinec, Vaše Veličenstvo.
To vskutku je.
- Slečno Edwino? - Ano, Vaše Veličenstvo?
Doufám, že si užíváte pozornost,
kterou jako diamant sezóny jistě přitahujete.
Velice, Veličenstvo. Je to pro mne mimořádná čest.
Uvědomujete si, že není snadné se té úlohy zhostit,
když se na vás stále upírá tolik zraků.
Bez ohledu na to, jaká je pravda, lidé… ne, klevetnice…
Vymýšlejí ostudné lži.
Přestát fámy je mnohdy vskutku krušné.
Zeptejte se matky. Zeptejte se mě.
Moje sestra se z vašeho vynikajícího příkladu velmi ráda poučí.
Vaše manželství, vaše láska, již sdílíte s králem.
Edwina si přeje totéž.
A také to dostane,
musí ale vědět, komu věřit.
Lady Danburyová je nám spolehlivou průvodkyní
a nad sestrou neustále bdím i já.
Učiněný vnitřní kruh, jen co je pravda.
Vězte však, že bude mnoho lidí, kteří jej budou chtít prolomit.
Až se někdo takový nevyhnutelně odhalí i se svými lstivými úmysly,
prosím vás, abyste mi řekly, kdo to je,
abych rozhodla, je-li hoden úcty.
Slečno, možná abyste si teď
se sestrou prohlédla zbytek těchto krásných zahrad.
Ano, kasuáři jsou hned za mostem, ale příliš se nepřibližujte.
Jsou dosti popudliví.
Něco mi říká, Veličenstvo,
že lstivých úmyslů je dost i přímo tady.
Byla jsem tak průhledná?
Snažíte se za pomoci diamantu odhalit lady Whistledownovou.
Pisatelka se k ní bude chtít přiblížit a mezitím bude Její Veličenstvo vyčkávat.
To proto jste vybrala slečnu Edwinu?
Někoho, kdo tu loni nebyl…
Znamená to, že jí můžu věřit.
Ano.
Lady Danburyová, netvařte se pohoršeně.
Tu lehkovážnost si užíváte skoro tolik jako já.
Tato sezóna je jiná.
Možná si chcete pokazit zábavu, lady Danburyová,
ale mně ji nepokazíte.
Ukážu vám, kde chovám svého slona.
Je nadutá a arogantní a myslí si, že je vždy nejchytřejší.
Ta ale musí být nesnesitelná!
Zvlášť když víme, že jsi vždy nejchytřejší ty.
A v šermu ti dnes není rovno.
Méně řečí, více šermu. Bratře.
Hodně štěstí.
Připraven?
Víš, proč pokaždé vyhraju?
Protože když prohraješ, říkáš, že jsme podváděli.
Znám totiž své povinnosti.
Co je můj cíl a jak ho dosáhnout.
A to se stane, až ze slečny Edwiny udělám vikomtku.
Hodíme se k sobě.
Je půvabná mladá dáma.
Přeje si mít děti.
Bude z ní vyhovující manželka.
Chce tím říct,
že už odmítl všechny ostatní mladé dámy ve městě.
Příliš si to komplikuješ.
Měl bys to snazší,
kdyby ses dvořil někomu, kdo má milejší sestru.
Proč mám porážku uznat já?
Ať jsem si vybral kteroukoliv mladou dámu,
vždy byl ve hře tvrdohlavý otec
nebo všetečná tetička.
Rozhodně nedovolím sestře, notabene mladší než já,
aby mi bránila dostat, co chci.
Nechtěl jsi říct „koho chci“?
Je to stále přátelský zápas, nebo si půjdeme najít brnění?
Právě tomu ty nerozumíš, bratře.
Benedict mě ctí tím, že bojuje naplno.
Stejně jako já
teď ctím jeho.
Jaká to čest!
Děkuji vám, pánové, za vzpružující cvičení.
Teď abych si zajistil poslední vítězství dne.
Popřejte mi štěstí.
Myslím, že se jim říká zebry.
Návštěva tedy byla příjemná?
Škoda, že jsem se nemohla zúčastnit.
Jistě jsme do paláce nebyly pozvány naposledy.
Zdá se, že Edwina Její Veličenstvo uchvátila, že ano, lady Danburyová?
Uvažovala jsem.
Což tak uspořádat večer soirée,
aby slečna Edwina mohla své četné nápadníky poznat lépe.
O všechno se postarám.
Báječný nápad.
Seznam hostů ale sestavme uvážlivě. Omluvte mě.
Hodný chlapec.
Nevyjádřila jsem se jasně?
- Dar pro slečnu Edwinu. - Trojský kůň?
Je to skutečný kůň. Nikomu nedoporučuji, aby do něj lezl.
- Pro vás je to všechno jen hra. - Nikoliv.
Co jiného byl pan Dorset než úskok a žert?
To s panem Dorsetem nebyl takový úskok, jak naznačujete.
Zpochybňujete můj úsudek!
Protože děláte totéž.
Ještě jsem nepoznala tak nestoudně troufalého muže…
Vždyť mě neznáte!
Vím, že jste uhlazený, důkladný.
Slibujete, aniž byste řekl byť jen slovo.
O mnoho víc vědět nepotřebuji.
- Prosím. - Děkuji, pane.
Jde o to, co jste zaslechla?
Děláte ze mě padoucha, i když ostatní ženy touží po manželství, jež nabízím.
To musíte vědět.
Vyjádřila jste se nanejvýš jasně, co si přejete a nepřejete,
napadlo vás ale někdy,
že otázka možná zní, co si přeje vaše sestra?
Lorde Bridgertone.
Slečno Edwino.
Přišel jsem s malou připomínkou včerejšího času stráveného na dostizích.
Ten kůň je pro mě?
- Zvířata přece milujete. - To ano.
Ale hlavně ta, co se mi schoulí na klíně.
Omlouvám se.
Říkala jste něco o tom,
že vám Nectar připomíná milovaného koně…
Je to postava z románu.
Z románu o lásce, pro něž má sestra slabost.
Velice se mi líbí, můj pane.
Ten kůň je opravdu velkorysé gesto.
Pojď, Edwino. Musíme se vrátit.
Pan Bridgerton! Poctil jste mě svou přítomností.
To mně je ctí, pane Mondrichi. Je to pozoruhodný podnik.
Nejdu ale příliš brzy?
Dav postupem času nepochybně zhoustne.
Proslýchá se, že vy sám jste umělec.
Já… do umění jen fušuji.
V tom případě se musíte seznámit s panem Cruikshankem.
Je nadaný ilustrátor s mnoha kontakty mezi umělci a mecenáši.
Vždycky rád poznám nadané lidi.
Přesně tímhle se můj podnik liší od ostatních.
Vím, že se s bratry cítíte dobře třeba u Whiteových,
ale každý čestný muž je bez ohledu na titul, postavení
nebo povolání vítán
tady u mě.
Musím říct, že mě nesmírně těší,
jaký pěkný podnik jste v potu své poctivé práce vybudoval.
Bravo!
Péče o psy?
Ano. Možná znáš někoho, kdo to téma považuje za zajímavé.
- Mamá, jsi v pořádku? - Ne, není.
Nevěděl jsem, že je večer ples.
Je to spíš soirée.
Nepřinesl ti lokaj Danburyových pozvánku?
Soirée je u Danburyových.
A podle slečny Sharmové prý hraju hru.
- Divíš se jí? - Cože?
Dohlíží na sestru. Chce pro ni manželství z lásky.
Ale ty něčím takovým tak nepokrytě opovrhuješ…
Možná ostatní nápadníci slečny Edwiny hodlají vybírat slova moudřeji.
Někteří prý čtou poezii.
Je možné, že dostaneš lekci, Anthony.
Jen doufám, že se tentokrát ponaučíš.
Pojďte.
Alespoň že ze sebe tentokrát blázny dělají muži.
- To byl váš nápad? - Bohužel ne.
Lady Danburyová chtěla recitaci básní.
Zbytek této frašky už vymysleli díky své povaze a soutěživosti sami muži.
Jak jinak.
Ano, úžasné.
Jste vikomtova sestra, že?
Jedna z nich. Ale nemějte mi to za zlé.
Když jste s vikomtem v přízni, skoro to mění můj pohled na něj.
Nebudeme mu přiznávat příliš velké zásluhy, že ne?
Co to je?
Ano.
Co byste řekli na přestávku?
Ano.
Krásné šaty.
Děkuji.
Vaše se mi také líbí.
- Máte smysl pro humor. - Nechtěla jsem…
Myslím to upřímně.
Jsou opravdu nádherné.
Asi už se mi ta barva zajídá.
To chápu.
Ale mám za to, že ve skutečnosti nezáleží na barvě
ale na tom, jak kdo šaty nosí.
Vy je nosit umíte, slečno…
Penelope. Featheringtonová.
Omluvte mě.
Copak dnes večer převedeš ty?
Písničku? Taneček?
Nebo světu ukážeš skryté nadání pro honění obručí?
Obávám se, že jsem jen divák.
Tolik zájmu o mladou dámu, kterou nikdo z nás nezná.
Ty nezbožňuješ záhady, Pen?
Já? Ne.
Vždycky čtu nejdřív poslední kapitolu.
A když už je řeč o záhadách,
musíš mi říct jméno té mladé dámy, co jsi poznal v cizině.
Jak to myslíš?
Na dostizích ses zmínil, že jsi nikdy nebyl sám.
Myslela jsem…
To je jedno.
Podívej. Přece jen někdo bude honit obruč.
Máš pravdu.
Na cestách jsem nebyl tak docela sám.
S někým jsem navázal hluboký dialog.
S někým, koho jsem znal už dávno.
A přesto jsem si po tom všem se slečnou Thompsonovou uvědomil,
že jsem ho vůbec neznal.
Sebe sama.
Sebe sama?
Musím ti poděkovat.
Tvé dopisy mi byly povzbuzením.
Řekl jsem si, že když mě tak vnímá Penelope,
pak to dokážu i já.
Slečna Thompsonová mě velice zmátla.
A tak jsem si vyčistil hlavu, zřekl se žen a lásky a…
Chtěl jsem plně pochopit sebe sama, než se vrátím do tohoto světa.
Takže ses zřekl žen?
Prozatím.
I já jsem žena.
Ty jsi Pen.
Ty se nepočítáš.
Jsi přítelkyně.
Ovšem.
Přítelkyně.
To ráda slyším.
Děkuji.
Ano. I mne to velice láká.
Nový lord Featherington je velmi vkusný muž, že ano?
Lady Cowperová.
Slečno Cowperová.
To je ale překrásný náhrdelník!
Prý dar nového lorda Featheringtona.
Lord vám to neřekl? Navštívil nás dnes odpoledne.
To mi muselo uniknout.
Byla jsem zaneprázdněná Philippinou svatbou a vším ostatním.
Je to velmi štědré gesto, že ano?
- Uvažuji, co to znamená. - Mnoho to znamenat nebude.
Nový lord je nesmírně štědrý. Dává jeden dar za druhým.
Ano.
Tudy, drahá.
Gérardův obraz jsem viděl.
- Je to div. - Přímo zjevení.
Takže mi říkáte, že on, Leighton a Turner studovali na stejné akademii?
Ano. A údajně mají volné místo.
Když to s malováním myslíte vážně, je to pro vás zřejmě to pravé místo.
Bratře, potřebuju tě.
- Vedu tady rozhovor. - Pojď ven, ihned.
Omluvte mě.
Musíš mě to naučit předčítat.
Byrona? Dal jsem ti větší ránu, než jsem si myslel?
„Mně rozkoší jest neproniklý les,
a v slastném nadšení se…“ Jak na to, aby to znělo dobře?
Obávám se, že to je vyloučeno. Ta báseň dobrá není.
Je to nesmysl.
Já myslel, že poezie je tvým potěšením.
Poezie ano. Byron, probůh, ne.
Nemají ho mít všichni rádi?
V Cambridgi mnozí považovali mé básně za lepší než ty jeho.
- Takže ty tvé jsou lživé více, nebo méně? - Lživé?
Poezie je pravý opak, bratře.
Je to umění odhalování drahocenné pravdy pomocí slov.
Správně. To myslíš vážně?
Dobrý bože. Dobrou noc.
Co to znamená, skutečně obdivovat ženu?
Podívat se na ni a cítit inspiraci.
Kochat se její krásou.
Tak nesmírně, že všechny tvé zábrany padnou,
že bys na sebe dobrovolně vzal všechny její bolesti a strasti.
Ctít její duši
svými činy a slovy.
Právě o tom píše pravý básník.
Měl by ses namáhat častěji.
Sepiš to.
„Na čele tom, na tvářích těch
vypráví v tichu výmluvném
i luzný smích i barev žeh,
jak dobro sila v žití svém,
o duši, jíž vlá míru dech,
o srdci v lásce nevinném.“
Pánové, děkuji vám všem
za nanejvýš vydařenou přehlídku vašeho nadání.
Je to zcela jistě nezapomenutelná událost.
Promiňte. Lady Danburyová?
Lorde Bridgertone, nečekala jsem vás.
Ne, zdá se, že jsem vypadl ze seznamu hostů.
Ač byste muži, jehož znáte 29 let, neodmítla svou společnost.
- Inu… - Stejně jako váš lokaj u dveří.
Promiňte, zdá se, že opět jdete pozdě.
- Večer právě spěl ke svému závěru. - Slečna jistě má ještě chvilku.
Celý večer jsem tvořil něco původního.
Chcete to slyšet?
Ano. Rozhodně.
- Vikomte. - Prosím.
Ovšem.
„Co to znamená,
obdivovat ženu?
Podívat se na ni a cítit inspiraci.
Kochat se její krásou.
Tak nesmírně, že všechny tvé zábrany padnou,
že bys na sebe dobrovolně vzal všechny její bolesti a strasti.
Ctít její…
Ctít…“
Omlouvám se. Tohle nemůžu.
Nemůžu to vydávat za vlastní slova. Napsal je někdo úplně jiný.
Popravdě řečeno, nejsem…
Nejsem muž poezie.
Lichotky jsou líbezné a sladké,
ale také jsou prázdné,
nedoprovází-li je činy.
Slečno, mohl bych předstírat, že jsem někdo jiný.
Předstírat, že chci totéž co vy, ale lhal bych.
Možná nedokážu…
nabídnout projevy vášně,
jež si zasloužíte.
Ale vězte, že pokud jde o činy a povinnost,
ty rozhodně nepostrádám.
A doufám, že tato skutečnost promluví hlasitěji než jakákoli slova.
Slyšelas to, bon? Nemůže ti dát lásku, kterou si zasloužíš.
Je proto špatný, anebo naopak čestný?
Je to znamení pravého gentlemana, jak o tom mluvil appa.
Ano?
Měla byste se vrátit.
Budu tam za okamžik.
Vypadá to, že vás vikomt rozhněval.
Dokáže být nesnesitelný.
Je nenapravitelný.
Nic pro mou sestru. Postarám se, aby to viděla i ona.
Smím vám něco poradit?
Když je člověk nespokojený,
často je mnohem moudřejší soustředit se na uspokojení vlastních potřeb.
Snažit se ovlivnit ostatní, pokud jde o správný způsob jednání, inu,
to je mnohdy úmorné a mrzuté a probouzí to v nás to nejhorší.
A nakonec zjistíme, že to od samého začátku bylo marné.
Vím, že jsem ze sebe udělala hlupáka.
Nepotřebuji to slyšet od vás.
Vlastně to nepotřebuji slyšet od nikoho.
Je mi lhostejné, co si tu kdo o mně myslí.
Až se Edwina vdá, vrátím se domů sama
a budu ráda, když do tohoto města už víckrát nevkročím.
Možná to ještě nevíte, a to je v pořádku, ale podle mého je nesmírně skličující
a zároveň výsměchem pravdě,
když říkáte, že si přejete být sama
ve věku pouhých šestadvaceti let.
Možná se mýlíte. Budu guvernantkou.
Spokojím se s tím, že je o sestru postaráno.
Spokojíte se?
Jste tak nešťastná, má paní?
Co prosím?
Nejste také sama?
Sleduji vás. Vidím vás. Jste víc než spokojená.
Protože jsem prožila život.
Jsem vdova.
Zažila jsem lásku.
Zažila jsem ztráty.
Vysloužila jsem si právo
dělat, co budu chtít, kdy budu chtít a jak budu chtít.
Dítě.
Vy nejste já.
A pokud půjdete dál po této cestě,
zcela jistě mnou nikdy nebudete.
Jsou dvě věci, které číhají
ve stinných a temných koutech našeho krásného města.
Škodná a tajemství.
Nechám na tobě, nejlaskavější čtenáři, co uškodí více.
Vtírá se otázka, jaká tajemství diamant sezóny
nosí ve svém srdci.
A s kým se o ně podělí.
S vikomtem Bridgertonem?
Přinejmenším názor starší slečny Sharmové v této věci
zcela jistě žádným tajemstvím není.
LISTY LADY WHISTLEDOWNOVÉ
Jestli tě pořád zlobí to, jak lady Whistledownová píše,
tak ji přestaň číst.
- Konečně se prozradila. - Cože? El…
Nechtěla jsem ti to říct.
Styděla jsem se, myslela jsem, že se mýlím…
Ale včera jsem byla v tiskárně.
Opravdu?
Mluvilas tam s někým?
Na tom nezáleží. Pen, podívej.
Nejen že je ten papír stejný,
ale všechna písmena K jsou lehce zkřivená a úplně stejně.
To nejspíš nebude další náhoda.
Musíme dávat pozor.
Jestli bude stejná chyba v příštím čísle, budeme vědět, že tam tiskne.
Písmeno K do Stanhopeova tiskařského lisu.
- Za deset pencí. - Dám vám pět.
Pět pencí je zvláštní cena pro pravidelné zákazníky.
Věřte mi, příteli, kdybych se vrátila, zlobil byste se.
Dejte mi slevu, ať se nevracím, a oba budeme šťastní.
Slečno Penelope?
Upřímně by se dalo říci, že pisatelka těchto řádků
se dělí o tajemství všech s nevšední vášní.
Protože kdo jiný by vás všechny mohl přimět k upřímnosti?
Prosím, Vaše Veličenstvo.
Určitě to jsou všechny dámy, s nimiž se diamant v poslední době bavil?
Ano, Vaše Veličenstvo.
Je-li naše teorie správná, lady Whistledownová bude v této sbírce.
Přitom i ta nejžárlivěji střežená tajemství
nakonec musí vyjít najevo.
Překlad titulků: Miroslav Pošta