EN NETFLIX-SERIE
TI ÅR TIDLIGERE
Rolig.
Ok, ta deg god tid.
-Han er kjempestor. -Men har ingen sjanse mot en kule.
Alt som trengs er ett skudd rett i hjertet for å felle selv de største beistene.
Det er umulig.
Så, så. Det blir mange andre muligheter.
Jeg mislykkes hver gang.
Kan tenke meg hva Benedict vil si.
-Colin også. -Desto større grunn til å prøve.
De blir utålelige.
-Du må vise meg hvordan man gjør det! -Kom igjen.
Det handler mer om selvtillit enn noe annet.
Du mente hjorten var for stor før du rørte avtrekkeren.
Du kommer til å lære det. I tide.
Du får det til å høres lett ut.
Ingenting uroer deg?
Moren din ville nok ha mye å si om det.
Du kan ikke vise noen ditt beste
uten å la dem se ditt verste.
Apropos, hun ville elske de der.
De er nydelige, ikke sant?
Daphne blir misunnelig om vi ikke tar med til henne.
Denne fordømte…
Far?
Den stakk meg.
Hva…
Far?
Hva er det?
Far!
Hva?
-Jeg får ikke… -Hjelp oss!
Hjelp!
Far!
Hjelp!
Hva skjedde?
Jeg vet ikke!
En bie? En bie, tror jeg.
En bie? Edmund.
-Edmund, du må puste. -Jeg får ikke…
Nei.
Vær så snill. Ikke dø fra meg.
Nei, Edmund!
Ikke dø fra meg!
Nei!
Herregud!
De andre barna.
De må ikke se ham.
Anthony!
Gå!
Vi vet alle hvor langt
en ung dame vil gå for et frieri.
Og hun vil visst reise langt også.
Lord Anthony Bridgerton ser ut til å nærme seg
sitt valg av vikomtesse.
Derfor har han invitert diamanten vår til å bli med
på en utflukt til familiehjemmet, Aubrey Hall.
Kanskje jeg skal ha på rosa silke i kveld. Tror du lord Bridgerton vil like det?
Selvsagt, Bon.
Du trenger ikke bekymre deg for viscounten, Miss Edwina.
Det er et veldig godt tegn at han har invitert oss noen dager
før resten av sosieteten kommer til festen.
Kanskje du kan kunngjøre en forlovelse da.
Han kommer til å vurdere meg.
Med tanke på meg som vikomtesse.
Han bør ikke være den eneste.
Du må også vurdere om lord Bridgerton er den rette for deg.
Absolutt.
Vi bør alle ha et åpent sinn.
Jeg skal være veldig hyggelig.
Da så. Rosa til middag.
Landlig luft er faktisk sunt for både sjel og legeme.
Kan dette være siste vindkast som dytter
viscounten over stupet, til frieri?
De uheldige som er igjen i byen,
må finne nye adspredelser mens deres edleste sten er bortreist.
Penelope! Stopp trampingen før du gir meg forstoppelse.
Beklager, mamma.
Vi har mye å gjøre før vi skal til Bridgertons om noen dager.
-Vi drar til modisten etter frokost. -Modisten? I dag?
Skal du besøke noen i dag, min herre?
Noen spesielle?
-Jeg tenkte meg på White's. -Utmerket idé.
Herrene der er sikkert godt selskap.
Adjø, damer.
Jeg burde vel være glad for at han ikke alt er ute etter en brud.
Det er bare et tidsspørsmål før han finner en ung skjønnhet og kaster oss på gata.
Kanskje det blir Miss Uxbridge.
Hun er jo en pen pike.
Varley. Det hjelper ikke.
Vi må finne en som kan formes.
En som er dum nok til å ikke vite bedre, ikke vite hvordan man holder hus.
Det ville være best for oss.
Spørsmålet er…
Hvor?
Jeg vil ha rommet til Philippa.
Urettferdig at hun alltid fikk det største.
Hva?
Vi snakket nettopp om at lord Featherington ville bli en bra mann.
-For hvem? -Deg.
-Han er fetteren vår. -Penelope.
-Men han er fetteren vår. -Når ble det et problem?
Det er ikke rart å gifte seg med sin fetter.
Det er kongelig. Se på kongefamilien.
Dessuten er han din femmenning.
Ønsker du ikke å være fruen her, Prudence?
Være vert på middag og ball, så alle vennene dine blir misunnelige?
-Får jeg slik autoritet? -Om du ønsker det. Du sjarmerer ham…
…med litt hjelp.
Du trenger en ny kjole eller to,
for å virke mer fristende.
Fristende for hva?
Glem det. Til modisten, ja!
Søster!
Jeg er så glad for at du kunne komme.
Som om jeg ville la lille Augie gå glipp av å se sin mor
vinne familietradisjonen.
-For andre år på rad. -Sjarmerende ord fra en hertuginne.
Fortsatt en Bridgerton.
Kom og se babyen, Eloise.
Har han endret seg siden jeg så ham sist?
Har vokst minst en tomme, ikke sant?
Hvem er det, da?
Lille venn.
-Sånn ja. -Ja.
-Sånn. Sånn ja. -Nei.
Ikke bry deg om tante Eloise.
Hun er for opptatt med å lese, som vanlig.
Er det ikke sovetid?
Onkel Colin kan få deg til å sove med sine mange reisehistorier.
Ja. Jeg savner visst fred og ensomhet på de greske øyer alt.
Nyter du et kort pusterom fra flokken med giftesyke unge damer?
Tvert imot. Jeg har invitert en ung dame og hennes familie til oss i dag.
Anthony inviterte en dame til Aubrey Hall?
Ja, og hun er nydelig.
Du store!
Gleder meg til å møte damen som har fanget ditt hjerte.
Hvordan er hun?
Miss Edwina er ynde, skjønnhet og sjarm.
Dessverre har hun en irriterende søster som ser seg selv
som en portvokter.
Dere må nok hjelpe meg med å sjarmere begge søstrene,
om jeg skal få min brud.
Og nå ber du om hjelp. Du må være besatt av denne frøkenen.
Eller søsteren er et enormt hinder.
Ikke vær redd, Anthony. Siden du hjalp meg forrige sesong,
-er det rett av meg å hjelpe deg. -Løfte eller trussel?
Altså,
den eneste grunnen til å orke en slik reise,
er å se min olde-gudsønn.
Hallo.
Det er en glede å se deg også, lady Danbury.
Deres Nåde.
Lady Mary.
-Fint å ha dere her. -Takk for at vi får komme.
-Dette er min datter Edwina. -Flott å møte deg.
-Og den andre datteren din. -Og Kate, min eldste.
Du smiler.
-Planen for å blidgjøre deg virker alt. -Jeg smilte over utsikten,
som du nå stenger for.
-Og du tok med hunden. -Ja.
Newton er en menneskekjenner.
Ser du?
Merk mine ord, Miss Sharma.
Etter oppholdet ditt vil du like meg mye bedre.
Han også.
Trodde ikke du var en optimist.
Siden planene dine om å manipulere meg er avslørt, er vel det en forbedring.
Og du må være Miss Edwina.
Nei.
Dette er søsteren hennes.
Miss Kate Sharma.
Tilgi meg, Miss Sharma.
Jeg er smigret, Deres Nåde.
La meg introdusere min søster, Miss Edwina.
Det er en ære, Deres Nåde.
Miss Edwina, jeg er glad for å vise deg Aubrey Hall.
Det er et vakkert hjem. Takk for at du inviterte oss.
Jeg gleder meg til å tilbringe tid med deg og din familie.
Nå er dere nok slitne etter reisen. Mrs. Wilson.
Vis gjestene våre til rommene, så de får hvilt seg.
Og bli klare for kamp.
Absolutt.
Hva mener du?
Ikke bry deg om Eloise.
Hun er alltid livlig på landet.
Da har vi det felles.
Mor?
Det er noe jeg trenger nå.
Har du bestemt deg?
Jeg er fast bestemt.
Du må ikke forhaste deg med en så viktig beslutning.
Sharmaene har knapt pakket ut.
Dere bør bli kjent med hverandre.
Ikke nødvendig.
Miss Edwina blir en perfekt vikomtesse.
Dette huset har mange minner,
gode og dårlige.
Jeg håper du opptrer med et klart sinn.
Du har mast om giftemål i årevis.
-Nå synes du jeg skal vente? -Det sa jeg ikke.
Jeg vil bare du skal være sikker.
Min herre?
Min herre, kan vi begynne organiseringen?
Presten må tilkalles og kiste, selvsagt. En kiste må lages.
Tilgi meg. Jeg har spørsmål om liket. Skal jeg flytte det fra hans rom?
Det er også brevene.
-Brevene? -For å si fra om dødsfallet.
Ikke bare slekt, men også landsbyen.
Vi bør tilkalle legen. Hun er fortsatt hysterisk.
Jeg må også spørre, min herre.
Har du nøklene til din fars kontor? Vi har lett.
Det kan ikke være sunt, med baby.
Jeg skal ordne din mors ting,
men jeg må vite hvilket rom hun skal flytte til.
Hvorfor skal mor flytte?
De rommene tilhører deg nå, min herre.
Du er viscounten nå.
En lærepenge for Colin.
Sist satte han en bak geitefjøset.
Hva er spillereglene?
Pall-mall handler ikke om reglene, men om målet.
Som er å slå ballen gjennom bøylene.
Den første som får ballen gjennom siste bøyle, vinner.
Enkelt nok. Men hvis du føler deg ondskapsfull,
kan du bruke din tur til å slå en motspillers ball
langt vekk fra deres neste bøyle.
Hvorfor kaste bort slag om poenget er å få egen ball gjennom?
For å gjøre motspilleren sint?
Ja. En dårlig spiller spiller spillet, og en god spiller spiller motspilleren.
Dette spillet kan jeg like.
Ja. Benedict er flink til å skyte,
men han unngår konflikter.
Colin er slu.
Han slår til når du minst venter det,
så forvent det alltid.
Eloise konsentrerer seg om å slå sine eldre brødre.
Du håper hun blir så oppslukt av dem at hun glemmer deg.
Jeg er selvsagt en gåte, og røper ingen av mine hemmeligheter.
Og så er det Anthony.
La meg gjette. En nådeløs, hard spiller.
Du har visst blitt kjent med ham.
Det betyr ikke at han ikke har ære.
Han er vanligvis en snill idrettsutøver. Bortsett fra i dette spillet.
Viscounten er nok en utmerket spiller.
Det blir en veldig hyggelig ettermiddag.
Nei, lavere i bysten.
Vi må vise linjene til den unge damen.
Lavere.
Madame, jeg må protestere.
Jeg betaler deg ikke for å protestere, men for å lage kjoler etter mitt ønske.
Forresten, kanskje det er noe med stoffet.
Det er visst en ny modist rett over gaten, fra Wien.
Kanskje hun har noe som kan vise deg frem best mulig, Prudence.
Kle på deg.
Jeg likte designet ditt.
Merci beaucoup, Miss Penelope.
Jeg er alltid så klønete med kjolene.
Her forleden revnet jeg toppen
og måtte låne kjole av piken min for å komme hjem.
-Du så meg visst. -Jeg husker ikke.
Er du ofte i den delen av byen?
Det er langt fra den fasjonable delen, ikke sant?
Jeg kan spørre om det samme.
Men gjør det ikke,
for jeg mener at en dame passer sine egne saker.
-Er du ikke enig? -Jeg…
Jo. Absolutt.
Silken du bestilte.
Du kan legge dem bak.
Jeg håper bare jeg får bruk for dem.
Mynt og kron.
I fjor lovte vi de yngste skulle velge først.
Alfabetisk rekkefølge.
Det er bare et spill, ikke sant?
Alle sammen, vær så snill.
Det eneste rette er å la gjestene våre velge kølle og slå først.
Vær så snill, velg, Miss Edwina.
Et meget godt valg.
-Dødens kølle. -Se der, da, bror!
Er den din?
Nei da. Bare ta den.
Du truet med å slå meg da…
Du overdriver.
Er du overtroisk?
Noen menn får det visst ikke til uten noe kjent. Som barnet med klut.
Jeg spiller bra med alle køller.
Lykke til.
Skal vi diskutere hele dagen, eller spille?
-Nei! -Det er min.
Til slagmarken!
Kom an.
Ja!
Ute av trening, bror?
Ok.
Her, la meg.
-Ja! -Ja!
Godt spilt!
For et skudd!
Eloise, slutt å jukse.
Kom igjen, da.
Kan du slå?
Ganske uheldig.
Påvirker dagens krav deg, bror?
Aldri i livet.
Miss Edwina, du er vel nestemann.
Jeg ville ikke være i veien, så jeg lagde litt plass til ballen din.
Så snilt av deg, min herre.
-Litt utenfor. -Veldig bra, Edwina.
Veldig bra.
Kom igjen, Benedict.
Hodet ditt er ikke helt med.
Ellers ville du aldri gitt meg et så lett skudd.
Ja!
Jeg tenker…
Jeg må innrømme at tankene mine vandrer.
Mine brødre, alltid komplisert.
Jeg har søkt om å bli kunststudent
ved Royal Academy Schools.
-Har du det? Gratulerer. -Ikke feire ennå.
Jeg har ikke kommet inn ennå.
-Det er bare noen få som får studere der. -Men det er spennende.
Det er ikke akkurat en stor reise, som din.
Men ja, jeg vil også gjerne gjøre noe stort.
Pass på, Eloise. Ja da.
Slå den!
-Brava! -Du store!
Stolt bror her.
Jeg må rose dine døtre, lady Mary.
Du må være stolt av dem.
De er min største velsignelse.
Og kanskje vår største utfordring også.
I hvert fall i giftesesongen.
Ja, den kan være krevende.
Det er lenge siden du har vært på engelsk jord.
Ikke siden jeg dro med min avdøde mann.
Virker som en evighet.
Jeg forstår det.
Aubrey Hall har mange minner for meg også.
De starter tregt,
men jeg har fortsatt håp om blod.
Lady Danbury spøker.
Barna har konkurranseinstinkt, men har ennå ikke mistet noen lemmer.
Vær forsiktig.
Det ser ut til at hertuginnen trives som mor.
Ja, det gjør det.
Vi var flinke som Kirsten giftekniv i fjor, lady Bridgerton.
Ja. Kanskje vi lykkes igjen, lady Danbury.
Slagene dine er skjeve.
Om de holder løpet ut.
Ja!
Se på meg, bror!
Flott slag!
-Bra, Colin. -Ja!
For et hell!
Du kan slå ham.
Ville ikke vært særlig sportslig.
Jeg trodde usportslig oppførsel var et krav her.
Du lærer raskt, Miss Sharma.
Hva sier du, min herre?
Er du i taperhumør?
Mitt humør forblir uforandret, uansett hva du velger.
Ja vel? Du ville hevet deg over det knusende nederlaget?
-Vær snill, Didi. -Ikke vær redd, Miss Edwina.
I lys av mine brødres og søsters taktikk,
oppfører Miss Sharma seg generøst.
Da har du ikke noe imot dette.
Godt jobbet!
-Jeg visste jeg likte henne. -Miss Edwina.
Det er din tur.
Jeg er slått, ser jeg.
Du kan fortsatt hente ballen for å være med i spillet.
Jeg tror jeg gir meg.
Skal jeg…
Skal jeg bli med deg?
Du må ikke gå glipp av moroa for min skyld.
Jeg tar litt forfriskninger med våre mødre.
Jeg bommet.
Kom igjen, din tur.
For et slag, bror!
Ja! Så synd.
Dere bør hente dem.
Med mindre dere vil gi dere her og nå?
Absolutt ikke.
Etter deg.
Håper dette ikke gir seier til mine brødre, da blir det mye skryt.
Mens du nok ville være en verdig vinner.
Pokker heller!
Vi kan plukke dem ut. Ingen ville visst det.
Jeg ville visst det.
Så du har ære, da. I det minste når det gjelder sport.
Og det faktum at du ville si høylydt fra om jeg gjorde noe galt.
Og omvendt.
Det er ingenting annet å gjøre.
Din tur, min herre.
Med mindre du ikke vil skitne til de fine støvlene?
Ikke tenk på støvlene mine.
Hjelp!
Bare dra.
Jeg prøver. Den sitter fast.
Ville du ha hjelp?
-Det er ikke morsomt. -Jeg sa ikke det.
Jeg kan ikke…
Jeg tror jeg…
…undervurderte deg, Miss Sharma.
Det kjennetegner visst bekjentskapet vårt?
Siden vi er langt forbi formaliteter…
Vær ærlig.
-Hva må jeg gjøre for din velsignelse? -Jeg er ikke vrien på trass.
Jeg ønsker at min søster skal ha størst mulig lykke.
Du forstår vel mitt ståsted,
siden du også har søstre å beskytte.
-Det er annerledes. Min plikt som… -Jeg er det samme for Edwina.
Så la oss legge vår fortid bak oss, og la meg bevise at
jeg kan gi din søster all lykke og trygghet du søker. Kan du…
Kan du tillate det?
Våpenhvile eller ei,
jeg lar deg ikke slå meg i sport.
Din tur, min herre.
Er det noe galt?
Jeg har vunnet!
Hun blir artig ved middagsbordet.
Lord Bridgerton, vil du ikke hente…
Spillet er over.
TIL MINNE OM DEN 8. VISCOUNT, EDMUND BRIDGERTON
SOM DØDE I MAI 1803
MINNESTENEN ER PLASSERT HER AV HANS ELSKEDE FAMILIE
Dette er galt. Du kan ikke gjøre dette.
-Få ham inn hit igjen! -Lavendel er blå…
Min herre. Du må komme inn.
-Meg? -Det er viktig.
Alt er bra. Vær så snill. Du må ikke stå.
Alt er ikke bra. Jeg har gjort dette sju ganger.
Jeg vet hva som er bra, dette er ikke bra. Han kan ikke gjøre dette.
Jeg tillater det ikke. Stopp ham.
-Babyen ligger ikke riktig. -Hva betyr det?
Den ligger feil vei.
-Jeg må vite hva du vil. -Jeg vet ikke hva…
Jeg gjør mitt beste. Men man må kanskje velge.
Hvem foretrekker herren?
-Hva? -Hva sier du til ham?
Jeg sa jo du ikke kan snakke med ham.
Snakk med meg!
Det er en samtale for herren.
Herren er et barn!
Han er barnet mitt. Han ble født i dette rommet, fra denne kroppen.
Det er ikke hans sak.
La oss snakke i gangen.
Nei, Anthony. Ikke gå ut av rommet.
Mor, vær så snill. Legg deg ned, vær rolig.
Jeg finner ut hva han spør om, straks tilbake.
Han ber deg bestemme hvem av oss som skal leve.
Jeg eller babyen.
Du dreper babyen. Du redder moren.
Du kutter moren. Du redder barnet.
Det er ikke ditt valg. Det er mitt.
-Det er herrens valg. -Edmund er herren!
Valget er Edmunds.
Det kan bare være Edmunds, for han elsket meg.
Han elsket meg så høyt. Dette ville ikke engang vært en samtale.
For den typen kjærlighet,
svaret, dette valget,
er åpenbart.
Jeg trenger ikke forklare dette til noen!
Edmund burde være her!
Gjør som hun vil.
-Min herre… -Det hun bestemmer.
Jeg skal gjøre mitt beste for å redde begge.
Ikke forlat meg!
Vift slik, for å trekke blikket mot brystet ditt.
Sånn.
Husk å le av vitsene hans.
Alle menn ønsker å anses som vittige.
God ettermiddag.
Jeg…
Det er en god dag.
Men det er varmt.
-Er det ikke det, Prudence? -Jo, det er veldig varmt.
Uvanlig for årstiden.
Kan jeg gå tilbake til modisten? Jeg trenger nye bånd.
Ikke nå, Penelope.
Prudence spurte nettopp om Amerika.
-Ikke sant, Prudence? -Jeg…
Jo.
-Er du interessert i reiser? -Elsker det.
Jeg mener, jeg ville elsket det.
Jeg har ikke vært lenger enn Sussex.
Mamma sier alt utenfor Hampshire er usivilisert.
Som hun spøker. Kjære Pru er så vittig.
Amerika er langt unna Hampshire.
Jeg har invitert Cowpers til middag i kveld.
Cowpers?
Har dette noe å gjøre med smykket du ga Miss Cowper?
Trenger jeg en grunn til å like dem?
Kan du ordne det? Dyrestek, kanskje?
Det virket ikke.
Fetter Jack så ikke på brystet mitt én gang.
Slutt å kalle ham det.
Og slutt med det også.
-Håper ettermiddagen ikke var for slitsom. -Aldeles ikke.
Mine brødre og søstre kan være slitsomme.
Det er umulig å bli sliten i den friske luften på landet.
Det er en god innstilling.
Du trenger det om du skal være mye med Bridgertons.
Har du planer om at familien din skal vokse opp her på landet?
Det er sannsynlig at jeg, med mine forpliktelser, må reise en del.
Det er fullt mulig at jeg til tider må være borte fra mine barn. Og kone.
Jeg ser frem til å støtte min mann, uansett hva han gjør.
Du har en vennlig måte å uttrykke deg på, Miss Edwina.
Det er både overraskende og sjeldent.
Men, for å gjøre det klart,
betyr ikke det at jeg ikke har egne meninger.
Jeg har funnet ut at man lett kan være vennlig
når man også har indre ressurser.
Jeg er heldig som har funnet kjærlighet til litteratur, men også til å lære.
Det er derfor jeg er tilfreds under ulike omstendigheter,
fornøyd til og med,
med alle mine ulike interesser og sysler.
Jeg må innrømme det.
De eneste bøkene jeg har lest i år, er regnskapene.
Og de er fryktelig kjedelige.
Det er jo perfekt. Du er for travel til å lese,
og jeg trenger en å fortelle historiene mine til.
Jeg liker å snakke om bøker.
Sett i gang.
Har du lest Ghalib?
Aldri.
Fint.
Han er ganske morsom.
-Det er vel bra. -Smart også.
Ville ikke forventet annet.
Og samtalen, det var ingen pinlige pauser.
Virkelig. Ingen skikkelig katastrofe.
Hva…
Hva snakket dere om?
Familien hans, i starten.
Så alt handlet om ham? Bon, hvis samtalen føltes ensidig…
Den gjorde ikke det.
Jeg trodde min dårlige innsats på pall-mallbanen
ville gjort at viscounten mistet interessen.
Men han stilte spørsmål om meg, om familien vår.
Han var interessert i alt jeg sa.
Bøker jeg har lest, selv de jeg ikke har lest.
Vel,
jeg håper bare han har edle hensikter.
Jeg tror virkelig dette vil føre til noe.
Et frieri, Didi.
Jeg kan føle det.
Så alt går bra?
Svært bra.
Nevnte Miss Edwina pall-mall? Det virket ikke som hun hadde det gøy.
Hvordan kunne hun ha det gøy med dere som gladiatorer der ute?
Som om det kan spilles på en annen måte.
Overraskende at hun spilte så lenge.
Det gjør ikke noe.
Miss Edwina måtte ikke vinne et dumt spill for å vinne mitt hjerte.
Hvem er du, og hva har du gjort med min bror?
-Daph. -Har hun virkelig vunnet hjertet ditt?
Du møtte henne.
Du møtte familien hennes. Hun er herlig, hyggelig
og interessant. Selv klok.
Hva er innvendingene dine?
Jeg har vel ingen.
Hvis du sier Miss Edwina er den rette for deg.
Hvis du sier at hun er den som du ikke kan tenke eller puste i nærheten av.
Om du sier at du føler den følelsen.
Følelsen?
Hva…
Den gjør det umulig for deg å se bort fra dem når som helst.
Når din…
…kropp og sjel…
…føles som om de kunne brenne opp når dere er i nærheten av hverandre.
Når alt du kan gjøre i deres nærvær,
er å slåss mot trangen til å lene deg frem og kysse dem.
Om det er følelsen du har når du er med Miss Edwina,
er jeg så glad på dine vegne.
Jeg kunne ikke sagt det bedre selv.
Vil jeg virkelig vite det?
Ikke svar på det.
Så hyggelig at alle kunne komme hit i kveld, og på så kort varsel.
Selvfølgelig, lady Featherington.
Hvordan kunne vi avslå en invitasjon fra mannen i skuddet?
Visstnok.
Ja, den nye lord Featherington har gjort inntrykk i byen.
Har han ikke det, Prudence?
Lord Featherington, jeg vil gjerne høre mer om edelstengruvene dine i Amerika.
De lager virkelig de mest utsøkte halskjeder, min herre.
Hvorfor snakke om rubiner over havet når det er så mye å oppdage her?
Si meg, Miss Cowper, har du brødre?
Jeg er enebarn.
Men jeg ser på meg selv som svært moderlig.
Unnskyld.
Hva sa du, kjære?
Jeg ville aldri skryte,
men jeg har alltid blitt fortalt at jeg har en varm, kjærlig personlighet.
Du er en verdig representant for kvinner.
Featherington, du fikk nok ikke så godt dyrekjøtt i Amerika.
Ingenting er som engelsk mat.
Da må du komme på middag. Kokken min er kjent for dessert.
Er det kokken du stjal fra Evans-familien?
Jeg er nysgjerrig, min herre.
Har du ikke vært fristet til å gifte deg på alle årene med reising?
Jeg ville etablere meg i verden først.
Men nå, som lord Featherington,
er det en tid i ens liv når man trenger en partner.
En som ser deg som deg,
og hjelper til med å lette dagens byrder.
-Er det en ny kjole, Cressida? -Er den ikke nydelig?
Den nye modisten er svært dyktig.
Madam Delacroix sine design virker ganske trette i forhold.
Kan du la være å avbryte?
-Jeg bare spurte. -Prudence, sa du noe?
Det gjorde jeg faktisk.
Jeg lurte på om jeg etter middagen kunne vise frem sangstemmen min for alle?
Kjære Gud.
Har jeg nevnt at min Cressida er dyktig i både sang og pianoforte?
Jeg kunne aldri gjort det.
Miss Cowper, er du opptatt på torsdag?
Får jeg be om æren av en promenade? Kanskje Rotten Row?
Det ville være flott, min herre.
Jeg vil gjerne synge…
Nok, Prudence.
Om det er et klart sinn du søker, kan jeg kanskje hjelpe.
Reisende bruker det som en måte å åpne sinnet sitt på
og se forbi vanlige bekymringer.
Det lukter ganske vondt?
Man trenger bare en liten dose.
Hva er poenget?
Jeg tror ikke te kan distrahere meg fra den viktige avgjørelsen
som Royal Schools tar akkurat nå.
Eller kanskje den lar deg unnslippe tankene som har plaget deg.
Tvilen, spørsmålene som er igjen, uansett hvor langt du drar.
-Går det bra, bror? -Du får se.
Denne teen er litt av et brygg.
En gang i Paxos mediterte jeg i timevis over et enkelt gresstrå.
Djevelen.
Det er ille.
Du må ikke være lei på grunn av pall-mall. Antagonisme må du dessverre forvente.
Kan jeg spørre deg om noe, Miss Eloise?
Laget jeg den bøylen mindre enn i fjor med vilje? Ja.
Hva som helst.
Jeg er redd jeg irriterte viscounten i spillet.
Var du nær vår fars grav?
Da var ikke hans humør din feil. Han går sjelden nær stedet.
Kan jeg spørre om noe?
Valgte du å ikke gifte deg?
Brødrene mine sier at jeg er ganske direkte.
Alle sier det er en skjebne verre enn døden å ende opp som peppermø.
Men du virker fornøyd med din situasjon.
Du vet vel at det ikke er ideelt.
Verden er ikke vennlig mot ugifte kvinner.
Det virker som det ikke er plass til oss, bortsett fra på kanten.
Men det er vel samfunnets feil, ikke kvinnens.
Jo da.
Mor.
Der er du.
Her er jeg.
Du ser frisk ut.
Jeg sov.
Jeg badet.
Jeg gikk en tur. Jeg så barna.
Jeg gikk i kirken. Nå gjør jeg
noe nyttig, med broderi.
Blir du med på middag?
Jeg vet det er vanskelig.
Jeg vet du savner ham. Det gjør vi alle.
-Jeg tror… -Anthony,
jeg gjør så godt jeg kan.
Hver dag står jeg opp,
kler på meg, spiser, prøver å puste inn og ut.
Jeg tvinger meg selv til å stikke innom barnerommet.
Og jeg tenker på hvor…
…lei meg jeg er for at lille Hyacinth aldri vil høre Edmunds latter.
Eller lukten av ham, eller å bli klemt i armene hans.
Jeg føler meg enda tristere fordi jeg ofte tenker at denne lille babyen
ikke var snill nok til å drepe meg, så jeg kunne være med mannen min.
Edmund var luften jeg pustet.
Og nå er det ingen luft.
Så…
…ikke spør meg om familiemiddager.
Jeg gjør så godt jeg kan.
Anthony?
Anthony.
-Jeg kan dra. -Nei. Bli.
Vær så snill.
Syriner var yndlingsblomstene hans.
Kjære.
Jeg hater å se deg sånn.
Så tynget.
Kurtisere, tenke på frieri,
velge personen du ønsker å tilbringe resten av livet med.
Min kjære gutt, det burde være en tid full av glede.
Jeg er fornøyd.
Jeg gjør min plikt overfor familien, mor.
Det går foran alt annet.
At du er dedikert til familien,
betyr ikke at det ikke skal være plass til kjærlighet, Anthony.
Faren din tok rollen som viscount på alvor,
men han var også dypt forelsket.
Jeg vet du også vil være det. Jeg vet at, innerst inne,
-har du alltid ønsket det. -Du er sikker på at du kjenner meg.
Jeg vet hvor søt og oppriktig du var som gutt.
Alltid et hyggelig ord og en vits.
Men etter at faren din døde, bygget du en mur inni deg,
som om kjærlighet hadde blitt…
…en slags svakhet,
istedenfor din største styrke. Det er ikke deg.
Du fortjener følelsen jeg hadde da faren din satte ringen på fingeren min.
Det var et løfte, ikke bare om hellig forpliktelse,
men hellig kjærlighet.
-Ingen kjærlighet i mitt ekteskap. -Du kan ikke mene det.
Jeg søker en vennlig partner jeg kan dele et hyggelig liv med,
uberørt av smerte og sorg.
Du var omtrent ikke der…
…etter at han døde.
Men jeg må huske det,
hvert våkne øyeblikk.
Jeg kunne aldri…
Jeg kunne aldri forårsake slik smerte,
uansett hvor grusom og kald alle andre synes at jeg er.
Dette rommet er svært godt opplyst.
Har du merket det, Col?
Lyset glitrer, det er…
-Vi sitter blant stjernene! -Hva er det med deg?
Jeg fortalte Benedict hvor strålende stjernene var i Hellas.
Trives du her, Miss Edwina?
Ja, veldig.
Byliv er virkelig spennende, men jeg nyter roen på landet.
Jeg også. Men dog.
Det er ikke så rolig med hele familien min her.
Jeg forstår.
Jeg kan ikke sammenligne familien min med dine syv brødre
og søstre, men
min søster og jeg var også livlige i oppveksten.
-Det kan jeg tenke meg. -Men Kate har alltid ønsket mitt beste.
Hun har et stort ansvar for familien vår.
Det høres ut som deg, Anthony.
Mye familiært ansvar å bære.
En åpenbaring, ekstra spesielt siden jeg
kan ha vært den eneste briten som har sett det på flere tiår.
Benedict, kjære, du skremmer gjestene våre.
-Det går bra, lady Bridgerton. -Kanskje…
…det er på tide med en skål.
En god idé. For gjestene våre.
Eller andre presserende saker.
Søsteren min og jeg er trette.
En skål. Ja.
Min takknemlighet til Sharmaene for at dere kom.
Det har vært fantastisk å ha dere her for å se på mitt andre tap i pall-mall.
Det vil ikke gjenta seg.
Og spesielt takk til Miss Edwina.
Det har vært et privilegium å bli kjent med deg de siste dagene.
Faktisk
tror jeg det er et spørsmål jeg vil stille deg.
Jeg vil be deg…
Jeg ber deg om å la være å
fortelle noen i London om gårsdagens tap.
Jeg frykter det vil skade mitt rykte.
Hyggelige dager fremover.
-Hyggelige dager. -Hør! Hør!
-Dager fremover. -Hør! Hør!
Ja.
-Du gjorde ikke noe galt. -Jeg må ha gjort noe.
Resten av sosieteten kommer hit nå.
Om viscounten skulle fri, ville han gjort det nå.
-Tenk om jeg forspilte det? -Edwina.
Jeg burde ha funnet ut mer om Bridgertons.
Jeg burde visst mer om deres interesser. Jeg burde vært bedre.
Jeg har ødelagt hele affæren.
Nå føler jeg meg som en tosk.
Si aldri noe slikt, Bon.
Jeg visste han bare ville såre deg. Kom.
Jeg hater å se deg sånn.
Jeg trodde han likte meg.
Du er sesongens diamant.
Det er ingen gentleman i London som ikke vil ha din hånd.
Du har flere valg, Bon.
Alt går bra, til tross for denne skuffelsen med viscounten.
Våken fortsatt?
Du bør bade før du ser mor i morgen.
Det er magisk, bror.
Du har rett. Jeg har latt tvilen min plage meg for lenge.
Royal Academys skoler er ikke smakens dommere. Verden er det!
Du er en tulling.
Det har visst kommet noe til deg.
Et brev fra London.
Jeg fikk plass.
Royal Schools har akseptert meg som student.
Jeg kom inn!
Jeg trodde de ikke var smaksdommere?
De må se at arbeidene mine er lovende. Herregud.
Dere skal alle få se mine talenter!
Det er midt på natten!
Han blir like uutholdelig nå som deg.
Meg?
Må jeg høre én historie til om dine greske eventyr…
Hvis du hadde det så flott der, hvorfor kom du hjem?
Hører du fra henne?
Miss Thompson?
Skriver ikke dere damer alltid brev?
Jeg ville trodd at dine reiser fikk Miss Thompson, lady Crane, ut av tankene.
Rart hvordan avstand ikke overvinner hukommelse.
Hun bor ikke langt herfra.
"Det er en ære å akseptere…
…deres aksept."
Tror du den vil vare mye lenger?
Jeg aner ikke.
En kunstner må kunne følge sin muse.
Det ser ut til at sosieteten har blitt offer for motens mysterier.
Hvordan kan man ellers forklare den ufine,
tør jeg si vulgære kjolen som Miss Cressida Cowper har brukt i det siste?
Mayfairs nyeste modist
har én ting, og bare én ting, som er bra ved henne.
Hun er ny.
Madam Delacroix er kanskje gammel,
men hun er i det minste dyktig.
Du kan legge silken der.
Miss Penelope.
Det er din jobb å være observant, ikke sant?
Skjule klienters hemmeligheter med et godt drapert stoff
eller strategisk plassert rosett,
slik jeg også gjemmer meg.
Bak min penn.
-Jeg vil ikke avsløre din identitet. -Det er ikke derfor jeg er her.
Jeg tror jeg kan stole på deg, Madam Delacroix.
I en verden av menn bygget du en suksessrik forretning, som jeg.
Jeg tror vi kan være nyttige for hverandre.
Bedriften min er vanskeligere å drive alene.
Ble jeg oppdaget av deg så lett, er det ikke lenge før jeg blir gjenkjent
av noen mindre diskré.
Jeg har bevist for deg hvordan jeg kan hjelpe din forretning.
Nå vil jeg du skal hjelpe meg med min.
Måtte du kalle meg gammel?
Jeg kan ikke smigre så åpenlyst.
Men virker det ikke?
Madam Delacroix? Jeg trenger din ekspertise.
Jeg tror jeg var først.
Selvfølgelig kan ikke alle alltid få til ting helt rett.
Selv om jeg antar at det for noen kan være for sent å endre kurs
og oppheve skade.
Min herre.
Miss Sharma.
Er søsteren din…
Hun er på rommet sitt.
Hun føler seg ikke så bra i dag.
Jeg mente ikke å skuffe henne i går
da jeg ikke erklærte noe.
Takk for at du ikke…
Hun blir ikke skuffet lenge. Jeg vil fortsatt fri.
Det ble litt tøvete i går. Brødrene mine oppførte seg ikke,
og med alle som satt der og stirret på meg,
lot ikke følelsene mine meg snakke.
Så følelsene dine er for sterke for deg nå?
-Miss Sharma… -Nei.
Alt du gjør, er å leke med følelsene til en ung dame.
Miss Edwina klarer visst å tenke selv. Om du merket…
Sier du at du kjenner min søster bedre enn jeg?
Jeg vet hun ønsker å være lykkelig.
Dette er det jeg ønsker for henne.
Jeg kan forsikre deg om at lykke ikke er din styrke.
Irritasjon, kanskje. Frustrasjon, helt klart.
Den eneste følelsen du kan gi, er misnøye, min herre.
-Ikke rør deg. Stå stille! -Ikke si hva jeg skal!
-Nei! Ikke! -Det er bare en bie.
-Er du skadd? -Hva?
Får du puste?
-Det er bare et stikk. Selvsagt. -Er du sikker?
-Min herre? -Nei. Ikke…
-Min herre? -Ikke…
Jeg er uskadd.
Det var bare en bie.
Det var en bie.
Tekst: HC