СЕРІАЛ NETFLIX
ЗА 10 РОКІВ ДО ТОГО
Спокійно.
Не поспішай.
Він велетенський.
Але проти кулі не встоїть.
Одним точним пострілом у серце
можна повалити й найбільшого звіра.
Це неможливо.
Не хвилюйся. Буде ще не одна нагода.
Я не влучив ні разу.
Я вже чую, що скаже Бенедикт.
-Колін теж. -Ще одна причина не здаватися.
Вони будуть нестерпні.
Навчи й мене так робити!
Ходімо.
Найголовніше - це впевненість.
Олень здався тобі завеликим
ще до того, як ти торкнувся гачка.
Навчишся. З часом навчишся.
Ніби це так просто.
Тебе взагалі ніщо не турбує?
Твоя мати знайшла б що сказати з цього приводу.
Не можна показати комусь найкраще в собі,
не показавши найгірше.
Ці квіти їй сподобаються.
Гарні, правда?
Дафні заздритиме, якщо нічого їй не принесемо.
Клята…
Батьку?
Погань мене вжалила.
Що тебе…
Батьку?
Що таке?
Батьку!
Що?
-Я не можу… -Допоможіть!
Будь ласка! Допоможіть!
Батьку!
Допоможіть!
Що сталося?
Я не знаю!
Бджола? Здається, бджола.
Бджола? Едмунде.
-Едмунде, дихай. -Не можу…
Ні.
Будь ласка. Не кидай мене.
Ні, Ед… Едмунде!
Не кидай мене!
Ні!
Боже мій!
Інші діти.
Вони не повинні його бачити.
Ентоні!
Іди!
Усі ми знаємо, як далеко
готові зайти юні леді, аби їм освідчилися.
Вочевидь, великі відстані їх теж не лякають.
Схоже, лорд Ентоні Бріджертон уже майже
обрав собі віконтесу,
і з цією метою запросив наш діамант
на оглядини у свій родинний маєток - Обрі-Голл.
Може, одягну сьогодні рожевий шовк.
-Лорду Бріджертону сподобається? -Звісно, бон.
Не хвилюйтеся щодо прихильності віконта, міс Едвіно.
Те, що він запросив нас провести кілька днів із сім'єю
до того, як туди прибуде решта знаті - дуже гарний знак.
Може, до того часу ви вже й заручитеся.
Він мене оцінюватиме, я знаю.
Чи впораюся я з роллю віконтеси.
Це має робити не тільки він.
Ти теж маєш зважити, чи справді лорд Бріджертон твоя ідеальна пара.
Так.
Цього тижня треба бути відкритими до всього.
Я буду сама доброзичливість.
Дуже добре. Отже, рожевий на вечерю.
Сільське повітря справді очищає розум і бадьорить тіло.
Чи зробить віконт останній ривок
над прірвою й освідчиться?
Звісно, нещасним сердегам, які залишилися в місті,
доведеться шукати нових розваг,
поки поруч немає їхнього найдорогоціннішого каменя.
Їй-богу, Пенелопо.
Не сновигай, бо мене зараз знудить.
Пробач, мамо.
Перш ніж їхати до Бріджертонів, треба багато зробити.
Після сніданку підемо до модистки.
Сьогодні?
Йдете кудись із візитом, мілорде?
Кудись конкретно?
-Хотів зайти у «Вайтс». -Чудова ідея.
Упевнена, джентльмени складуть вам гарну компанію.
Гарного дня.
Я маю радіти, що він ще не залицяється до майбутньої нареченої.
Це лише питання часу, поки тут
замість нас оселиться якась молода красуня.
Можливо, це буде міс Аксбридж.
Така крихітка, що слів нема.
Варлі. Це не допомагає.
Нам треба знайти когось
податливого.
Недотепу, яка ні в чому не тямить,
а в тому, як керувати господарством і поготів.
Це в наших інтересах.
Питання…
де?
Я хочу кімнату Філіппи.
У неї завжди була найбільша, це нечесно.
Що?
Ми тут говорили, яка лорд Фезерінгтон чудова пара.
-Для кого? -Для тебе.
Він наш кузен.
Пенелопо.
Але він же наш кузен.
А відколи це стало проблемою?
Виходити заміж за кузена цілком нормально.
Це по-королівськи. Погляньте лиш на монаршу родину.
І він ваш кузен аж у четвертому коліні.
Хіба ти не хочеш стати леді цього дому, Пруденс?
Організовувати вечері й бали на заздрість усім подругам?
-Я зможу це робити? -Якщо захочеш.
Ти зачаруєш його…
з моєю допомогою.
Замовимо тобі нову сукню-другу,
щоб ти мала спокусливіший вигляд.
Навіщо?
Не заморочуйся. До модистки!
Сестро!
Я така рада, що ти прийшла.
Ніби я дозволила б маленькому Оґі пропустити, як його мати
перемагає в сімейній традиції.
-Другий рік поспіль. -Які чарівні слова, герцогине.
Я досі Бріджертон.
Подивись на дитину, Елоїз.
А що, він устиг змінитися?
Виріс на пару сантиметрів.
Хто це тут?
Мій солодкий.
-Ось так. -Так.
-Ось так. Ось так. -Ні.
Не зважай на тітку Елоїз.
Вона за своїми книжками нічого не помічає, як завжди.
А йому не пора спати?
Дядько Колін заколише тебе своїми нескінченними оповідями про мандри.
Так. Я вже сумую за спокоєм і самотністю грецьких островів
Насолоджуєшся перепочинком
від лютих зграй юних леді, схиблених на шлюбі, брате?
Якраз навпаки, сестро.
Я запросив одну таку юну леді і її родину до нас сьогодні.
Ентоні запросив сюди юну леді?
Так, і вона дуже мила.
Нічого собі!
Цікаво, що за жінка заполонила твоє серце.
Розкажи про неї.
Міс Едвіна - уособлення грації, краси й чарівності.
На жаль, надокучлива сестра охороняє її, мов сторожовий пес.
Ви мусите допомогти мені завоювати обидвох сестер,
щоб я нарешті одружився.
А тепер ще й просиш про допомогу. Оце вона тебе вразила.
Або її сестра дійсно сильно заважає.
Не бійся, Ентоні.
Оскільки ти так допоміг мені торік, буде справедливо тобі віддячити.
Це обіцянка чи погроза?
Так,
єдиний привід витримати таку подорож -
побачити сина мого похресника.
Привіт.
Я теж рада вас бачити, леді Денбері.
Ваша світлосте.
Леді Мері.
-Рада вас бачити. -Дякую, що запросили.
-Це моя донька Едвіна. -Рада вас бачити.
-І вашу іншу доньку. -Звісно, Кейт, моя старша.
Ви всміхаєтеся.
Бачу, мій план уже діє.
Я всміхалася через краєвид,
який ви тепер заступили.
-І собаку привезли. -Так.
Ньютон чудово розбирається в людях.
Бачите?
Запам'ятайте мої слова.
До кінця тижня ваша думка про мене значно поліпшиться.
Як і його.
Не знала, що ви оптиміст.
Оскільки ви вже не приховуєте свої маніпуляції,
гадаю, ситуація справді поліпшиться.
А ви, мабуть, міс Едвіна.
Ні.
Це її сестра.
Міс Кейт Шарма.
Вибачте, міс Шармо.
Дуже приємно, ваша світлосте.
Дозвольте представити мою сестру, міс Едвіну.
Це честь, ваша світлосте.
Міс Едвіно, радий вітати вас в Обрі-Голлі.
Прекрасний дім.
Дуже дякую, що запросили.
Сподіваюся, ми з вами й вашими рідними гарно проведемо час.
Ви напевне втомилися після дороги. Місіс Вілсон.
Проведіть гостей у їхні покої. Хай відпочинуть.
І підготуються до бою.
Справді.
Ви про що?
Не зважайте на Елоїз.
Вона дуже жвавішає за містом.
Тоді це в нас спільне.
Мамо.
Мені зараз дещо знадобиться.
Я так розумію, ти твердо вирішив?
Я чітко заявив про наміри.
І все ж не потрібно поспішати з таким знаменним рішенням.
Шарми ледь речі розпакували.
Це гарна нагода познайомитися ближче.
Нема потреби.
Міс Едвіна стане ідеальною віконтесою.
У цьому домі стільки спогадів,
добрих і поганих.
Сподіваюся, ти дієш з ясним розумом.
Ти роками хотіла, щоб я одружився.
А тепер кажеш почекати?
Ні.
Я лише хочу, щоб ти був упевнений.
Мілорде?
Мілорде, можемо почати з організацією?
Треба закликати священника, а ще труна.
Треба її зробити.
Вибачте, мілорде. Питання щодо тіла.
Перенести його з покоїв?
І листи.
-Листи? -Повідомити про смерть.
Не лише родичів, а й село теж.
Треба викликати лікаря. У неї досі істерика.
А ще мушу запитати, мілорде.
У вас є ключі від офісу батька? Ми шукали їх.
Це погано впливає на дитину.
Я зберу речі вашої матері,
але скажіть, куди б ви хотіли переселитись.
Навіщо переселяти матір?
Бо ці покої тепер належать вам, мілорде.
Ви тепер віконт.
Це провчить Коліна.
Торік він поставив ворітця за хлівом.
Які саме в цієї гри правила?
У пел-мелі важливі не правила,
а мета.
Забити м'яч у всі ворітця.
Хто перший заб'є в останні - переможе.
Усе просто. Хоча, щоб було веселіше,
можна у свій хід бити м'яч суперника
якнайдалі від наступних ворітець.
Нащо марнувати хід, якщо головне забити свій м'яч?
Щоб розлютити суперника?
Саме так. Простий гравець грає в гру,
а мудрий - грає суперником.
Думаю, мені сподобається ця гра.
Так. Бенедикт б'є влучно,
але уникає конфліктів.
Колін хитрий.
Битиме, коли ви цього найменше очікуєте,
тому завжди будьте напоготові.
Для Елоїз головне перемогти старших братів.
Є надія, що вона так захопиться ними, що забуде про вас.
Я, звісно, цілковита загадка і не розкрию свої секрети.
-Елоїз. -Ну і ще є Ентоні.
Дайте вгадаю. Він найбезжальніший гравець.
Бачу, ви вже роззнайомились.
Це не означає, що він безчесний.
Зазвичай він грає благородно. Але не на цьому полі.
Упевнена, віконт - чудовий гравець.
І ми проведемо цей день з приємністю.
МОДИСТКА
Ні, треба більше бюсту.
Щоб максимально підкреслити фігуру.
Нижче.
Мадам, я мушу заперечити.
-Я плачу вам не за це. -Лінія…
Я плачу, щоб ви шили сукні так, як цього хочу я.
З іншого боку, може, річ у тканині.
Чула, тут поруч з'явилася нова модистка з Відня.
Може, в неї буде
щось, що краще підкреслить твої принади, Пруденс.
Одягнемо тебе.
А мені сподобався ваш крій.
Дуже дякую, міс Пенелопо.
Я завжди така незграбна з сукнями.
От на днях порвала корсаж
і мусила позичити сукню служниці.
-Здається, ви мене бачили. -Не пам'ятаю.
А ви часто там буваєте?
Далеко не модна частина міста.
Можу спитати у вас те саме.
Але не буду,
бо вважаю, що справи леді - її власні.
-Згодні? -Я…
Так. Цілковито.
Ваші шовки, мем.
Можете залишити їх ззаду.
Сподіваюся, вони мені знадобляться.
Киньмо монету.
Наймолодші мають обирати першими.
Ми вибираємо за абеткою.
-Такий прецедент. -Це ж лише гра?
Прошу, послухайте.
Буде чесно
дозволити нашим гостям першими обрати молотки і вдарити.
Обирайте, міс Едвіно.
Чудовий вибір.
-Молоток смерті. -Тільки поглянь, брате.
Це ваш?
Ні-ні. Беріть.
Ти мене ледь не побив, коли я…
Ти перебільшуєш.
Ви забобонні?
Без знайомого інструмента дехто як без рук.
Як дитина без ковдри.
Я чудово граю будь-яким молотком.
Хай вам щастить.
Ми цілий день балакатимемо чи зіграємо?
-Ні! -Це мій.
На поле бою!
Ходімо.
Так!
Забув, як грати, брате?
Добре.
Дозвольте мені.
Так!
Чудово!
Який удар!
Елоїз, перестань махлювати.
Давай, брате.
Та бий уже.
Як шкода.
Не можеш зосередитися через тяготи дня, брате?
Аж ніяк.
Міс Едвіно, гадаю, ви наступна.
Я забрав свій м'яч,
щоб ви могли безперешкодно забити свій.
Дякую, мілорде.
-Трохи не туди. -Дуже добре, Едвіно.
Дуже добре.
Давай, Бенедикте.
Думками ти явно не тут, брате.
Інакше не дав би мені так легко забити.
Так!
Мене хвилює…
Визнаю, думками я зовсім не на полі.
Мої брати завжди все ускладнюють.
Я подався в Королівську академію мистецтв,
щоб стати там студентом.
-Справді? Вітаю. -Поки рано святкувати.
Мене ще не прийняли.
Схоже, туди запрошують лише обраних.
Але це цікава перспектива.
Ну, не настільки, як твої подорожі.
Але, так,
я теж хочу якось відзначитися.
Уважно, Елоїз. Так.
Бий!
-Браво! -Оце так!
Це моя сестра.
Ваші доньки прекрасні, леді Мері.
І це багато говорить про вас.
Вони - мій найцінніший дар.
І, мабуть, найбільший виклик.
Під час пошуків пари точно.
Так, сезони можуть бути жорстокими.
Ви давно не були
на англійській землі, так?
Ще коли поїхала з покійним чоловіком.
Ніби в минулому житті.
Розумію.
В Обрі-Голлі багато таких спогадів і для мене.
Ну, вони зовсім не поспішають,
але сподіваюся, справжня бійня попереду.
Леді Денбері жартує.
Мої діти, може, й азартні, але до побоїщ поки не доходило.
Обережно.
Материнство, схоже, дуже личить герцогині.
Так.
Наші рішення минулого сезону виявилися вельми мудрими, леді Бріджертон.
Так. Можливо, ми знову досягнемо успіху, леді Денбері.
Щось ви збилися з курсу.
Якщо вони доведуть справу до кінця.
Так!
Ось так, брате!
Чудовий удар!
-Молодець, Коліне. -Так!
Оце щастить!
Можете його перемогти.
Якось це підло.
Я чула, що діяти підло - умова цієї гри.
Ви справді швидко вчитеся, міс Шармо.
Що скажете, мілорде?
Готові програти?
Як би ви не вчинили, мій настрій не зміниться.
Невже? Хоробро витримаєте жахливий сором поразки?
-Будь чемна, діді. -Не хвилюйтеся, міс Едвіно.
Порівняно з моїми братами й сестрами,
міс Шарма поводиться ще дуже чемно.
Тоді це вас не засмутить.
Славно!
-Вона нічого. -Міс Едвіно.
Ваша черга.
Виходить, я програла.
Ви можете дістати м'яч, якщо хочете грати далі.
Думаю, я вийду з гри.
Я…
приєднаюся до вас, якщо хочете?
Не припиняйте свої розваги через мене.
Я вип'ю чогось прохолодного з нашими мамами.
Не влучила.
Коліне, твоя черга.
Який удар, брате!
Так! Як шкода.
Ідіть обоє по м'ячі.
Хіба що хочете завершити гру?
В жодному разі.
Після вас.
Маю надію, мої брати не виграють через вас,
бо їм потім рота не стулиш.
А ви, звісно, святкуватимете перемогу стримано.
Дідько!
Можемо взяти їх руками. Ніхто не дізнається.
Але дізнаюся я.
То у вас усе-таки є честь. Принаймні в спорті.
Так, і крім того ви б
за нагоди всім дали знати, що я махлюю.
І навпаки.
Іншого виходу нема.
Ваш хід, мілорде.
Якщо не боїтеся забруднити черевики.
Про мої черевики не хвилюйтеся.
Допоможіть.
Тягніть вгору.
Намагаюся. Я застрягла.
Вам допомогти чи ні?
Це не смішно.
Я цього не казала.
Я не можу…
Гадаю, я
недооцінив вас, міс Шармо.
Це вже лейтмотив нашого знайомства.
Оскільки ми вже облишили формальності…
скажіть відверто.
Як завоювати ваше схвалення?
Я не даю його вам не зі злості, мілорде.
Я просто бажаю сестрі якнайбільшого щастя.
Думала, ви розумієте мою позицію,
адже у вас теж є сестри, яких треба захищати.
Це мій обов'язок як їхн…
Я роблю те саме для Едвіни. У всьому.
Тоді облишмо нашу ворожнечу.
Дозвольте довести, що я можу дати вашій сестрі щастя й безпеку.
Ви могли б…
зробити це для мене?
Перемир'я чи ні,
я ніколи не здамся вам на ігровому полі.
Ваша черга, мілорде.
Щось не так?
Я перемогла!
Оце ми її наслухаємось за вечерею.
Лорде Бріджертон, не хочете забрати…
Гру закінчено.
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ 8-ГО ВІКОНТА ЕДМУНДА БРІДЖЕРТОНА
ЯКИЙ ПОМЕР У ТРАВНІ 1803
ЦЕЙ ПАМ'ЯТНИК ВСТАНОВЛЕНО ТУТ ЙОГО ЛЮБЛЯЧОЮ СІМ'ЄЮ
Це неправильно. Так не можна.
-Негайно поверніть його сюди! -Лавандова блакить
-Мілорде. -Лавандова зелень
Ви мусите зайти.
-Я? -Це обов'язково.
Усе добре. Будь ласка. Вам не можна стояти.
Аж ніяк. Я робила це сім разів.
Я знаю, коли все добре, а коли ні. Він не може цього робити.
Я не дозволю. Зупини його.
Дитина не на місці.
-Як це? -Вона повернута не туди.
Що накажете робити?
-Я не… -Зроблю, що зможу.
Але, можливо, доведеться зробити вибір.
Кого обере мілорд?
-Що? -Що ви йому кажете?
Я забороняю вам говорити з ним.
Говоріть зі мною!
Це розмова з мілордом.
Мілорд ще дитина!
Він моя дитина. Він народився в цій самій кімнаті, з мого тіла.
Це його не стосується.
Поговорімо в коридорі.
Ні, Ентоні. Не йди звідси.
Мамо, прошу. Ляж, заспокойся.
Я вислухаю його і негайно повернуся.
Він хоче, щоб ти вирішив, кому з нас жити.
Мені чи дитині.
Уб'єш дитину - врятуєш матір.
Покладеш матір під ніж - врятуєш дитину.
Вибір не за тобою.
-А за мною. -Це вибір мілорда.
Едмунд - мілорд!
Вибір за Едмундом.
Тільки за Едмундом, бо він кохав мене.
Він так сильно мене кохав. Ми про це навіть не говорили б.
Бо з таким коханням
ця відповідь, цей вибір -
очевидні.
Це й так має бути зрозуміло!
Тут має бути Едмунд!
Слухайте її.
-Мілорде… -Робіть, що вона скаже.
Я зроблю все, щоб урятувати їх обох.
Не кидай мене!
Махай так, щоб він дивився на твої груди.
Отак.
І смійся з його жартів.
Кожен чоловік хоче здаватися дотепним.
Добрий день.
Я…
День сьогодні справді добрий.
От тільки спекотно.
Хіба ні, Пруденс?
Так, дуже спекотно.
Аномальна спека.
Мамо, можна я піду до модистки?
-По нові стрічки. -Потім, Пенелопо.
Пруденс саме розпитувала про Америку.
-Правда, Пруденс? -Я…
Так.
Цікавитеся подорожами?
Я їх обожнюю.
Тобто обожнювала б.
Я була хіба що в Сассексі.
Мама каже, що за Гемпширом уже немає цивілізації.
От жартунка. Моя Пру така дотепна.
Що ж, Америка точно за Гемпширом.
Я запросив сьогодні на вечерю Кауперів.
Кауперів?
А це не пов'язано
з тим намистом, яке ви подарували міс Каупер?
Обов'язково має бути якась причина?
Організуєте все? Може, оленину?
Нічого не вийшло.
Кузен Джек навіть не зиркнув на мої груди.
Не називай його так.
І досить махати.
Сподіваюся, ви не надто втомились?
Зовсім ні, мілорде.
З моїми братами й сестрами може бути непросто.
На свіжому сільському повітрі
втомитися просто неможливо.
Гарний погляд на життя.
Тут, з Бріджертонами, він вам дуже знадобиться.
А ви б хотіли виховувати власних дітей
за містом, мілорде?
Імовірно, я буду змушений багато їздити туди-назад.
Цілком можливо, що певні проміжки часу
я не бачитимусь з дітьми. І дружиною.
Я з радістю підтримаю свого чоловіка
у всіх його починаннях.
Ви така згідлива, міс Едвіно.
Це приємна рідкість.
Утім, якщо чесно, мілорде,
це не означає, що я не маю власної думки.
Я зрозуміла,
що можна бути поступливою
і водночас мати власний потенціал.
Мені от пощастило
відкрити для себе літературу, але й загалом освіту.
Ось чому я
цілком задоволена за різних обставин,
навіть щаслива
мати стільки різних інтересів і занять.
Мушу зізнатися.
Єдине, що я цього року прочитав -
це облікові книги нашого маєтку.
І всі вони страшенно нудні.
Тоді це ідеально. Ви надто зайняті, щоб читати,
а мені нема кому переповідати прочитане.
Я так люблю обговорювати книги.
То розкажіть ще.
Ви читали Ґаліба?
Ніколи.
Добре.
Він такий смішний.
-Гадаю, це добре. -І розумний.
Іншого я й не очікувала.
Не було жодних незручних пауз.
Жодних катастрофічних мовчанок.
А про…
Про що ви говорили?
Спочатку про його родину.
То ви говорили тільки про нього? Якщо розмова була одно…
Зовсім ні.
Я була переконана, що після такої моєї
невмілої гри віконт
втратив інтерес.
Але він розпитував про мене,
про нашу сім'ю.
Йому було цікаво слухати про все, діді.
Про книги, які я читала і не читала.
Що ж,
я лише сподіваюся, що його наміри були щирими.
Я справді вірю, що з цього щось вийде.
Освідчення, діді.
Я це відчуваю.
Отже, все добре?
Навіть дуже.
А міс Едвіна згадувала пел-мел? Здається, їй було не дуже весело.
Звісно ж не весело.
Ви ж там гладіаторські бої влаштували.
Ніби в цю гру можна грати інакше.
Вона взагалі довго протрималась.
Неважливо.
Міс Едвіна завоювала моє серце і без того.
Хто ти і що зробив з моїм братом?
-Даф. -Ця юна леді справді завоювала твоє серце?
Ти ж її бачила.
Бачила її рідних. Вона чарівна,
приємна
й цікава. Навіть мудра.
Що саме тобі не подобається?
Та ні, гадаю, все подобається.
Якщо кажеш, що міс Едвіна - та єдина.
Якщо кажеш, що вона та єдина,
у чиїй присутності ти не можеш ні думати, ні навіть дихати.
Якщо кажеш, що відчуваєш саме це.
Саме це?
Що…
Те, що не дає тобі відвести від неї погляду
ні на мить.
Коли здається,
що твої тіло й душа
зараз ніби згорять,
щоразу, як ви поруч.
Коли все, що ти можеш робити в такі миті -
опиратися спокусі наблизитися й торкнутися її губ своїми.
Якщо ти відчуваєш це поряд з міс Едвіною,
то я щиро за тебе рада.
Краще й не скажеш.
Мені обов'язково знати?
Не відповідайте.
Як приємно, що ви змогли так скоро приєднатися до нас.
Звісно, леді Фезерінгтон.
Як би ми посміли відмовити герою дня?
Вочевидь.
Так, новий лорд Фезерінгтон і справді здійняв ажіотаж.
Правда ж, Пруденс?
Лорде Фезерінгтон,
я б хотіла більше почути про ваші копальні
дорогоцінних каменів в Америці. Намиста
з них виходять справді вишукані, мілорде.
Що там заморські рубіни,
коли тут стільки коштовностей?
Скажіть, міс Каупер, чи є у вас брати?
На жаль, я єдина дитина.
Але я дуже хочу бачу себе в ролі матері.
Даруйте.
Що ти казала, дорога?
Не хочу хвалитися,
але мені завжди казали, що я дуже тепла й любляча.
Ви справжня окраса своєї статі.
Фезерінгтоне,
впевнений, в Америці такої оленини не знайти.
Як в Англії її ніде не приготують.
Тоді мусите завітати до нас. Моя кухарка славиться своїми десертами.
Це не та, яку ви вкрали в Евансів?
Мені цікаво, мілорде.
За стільки років у дорозі вам не захотілось одружитися?
Я хочу спершу зарекомендувати себе у світі.
Але тепер, коли я вже лорд Фезерінгтон,
усі рано чи пізно відчувають потребу в партнері.
У комусь, хто бачить вас такими, як ви є,
хто розділить з вами ношу.
Це нова сукня, Крессидо?
Гарна, правда?
Ця нова модистка - просто знахідка.
Фасони мадам Делакруа видаються дещо невибагливими.
Припини перебивати.
-Я лише запитала. -Пруденс, ти щось сказала?
Власне, казала.
Після вечері я б дуже хотіла
продемонструвати всім свій співочий голос.
О Господи.
Я казала, що Крессида
чудово і співає, і грає на фортепіано?
Ой. Я б не змогла. Філіппа…
Міс Каупер, ви зайняті в четвер?
Чи не удостоїте ви мене своєю компанією на прогулянці?
Може, на Роттен-Роу?
Із задоволенням, мілорде.
Я б з радістю заспівала…
Годі, Пруденс.
Якщо хочеш прояснити розум, брате, я можу допомогти.
Мандрівники використовують його, щоб відкрити розум
і покинути буденні тривоги.
Ну й смердить.
Щоб відчути ефект, вистачить і найменшої дози.
І що?
Чай не відволіче мене від важливого рішення,
яке зараз приймає комісія Академії мистецтв.
А ще він може допомогти
позбутися від нав'язливих думок.
Сумнівів, запитань без відповідей,
які ніяк не дають тобі спокою.
-З тобою все добре, брате? -Побачиш.
Цей чай - ще той еліксир.
Одного разу в Паксосі я кілька годин медитував
над однією травинкою.
От дідько.
Яка гидота.
Не тривожтеся через пел-мел.
Боюся, у цій грі не уникнути антагонізму.
Можна дещо спитати, міс Елоїз?
Чи вмисно я зробила треті ворітця вужчими, ніж торік? Так.
Питайте.
Боюся, я могла засмутити віконта під час гри.
Були біля могили батька?
Тоді це не через вас.
Він рідко туди ходить.
А можна дещо спитати вас?
Не виходити заміж - ваш вибір?
Брати кажуть, що я доволі прямолінійна.
Але всі твердять, що доля одиначки гірша за смерть.
Але ви, здається, цілком задоволена своїм становищем.
Це становище далеко не ідеальне.
Світ не дуже радіє незаміжнім жінкам.
Для нас немає місця в суспільстві,
хіба що на окраїнах.
Це радше недолік суспільства, а не жінок.
Так і є.
Мамо.
Ось ти де.
Ось я де.
Маєш гарний вигляд.
Я спала.
Прийняла ванну.
Погуляла надворі. Побачила дітей.
Пішла до каплиці. А тепер я
не сиджу без діла і вишиваю.
Повечеряєш з нами?
Знаю, тобі важко.
Ти за ним сумуєш.
-Прошу… -Але й ми сумуємо.
-Думаю… -Ентоні, це все.
Це все, що я можу. Я роблю все, що можу.
Щодня я встаю,
одягаюся, їм і намагаюся дихати.
Я змушую себе зайти в дитячу кімнату.
І думаю про те,
як мені шкода маленьку Гіацинт,
бо вона ніколи не почує сміх Едмунда.
Не відчує його запах
і не знатиме його обіймів.
Але ще більше мені шкода себе, бо найчастіше
мене мучить думка, чому ця дитина
не зглянулася наді мною і не вбила мене,
щоб я могла возз'єднатися з чоловіком.
Едмунд був моїм повітрям.
А тепер повітря немає.
Тому…
не питай мене про сімейні вечері.
Я роблю все, що можу.
Ентоні?
Ентоні.
-Я можу піти. -Ні. Залишся.
Будь ласка.
Він дуже любив бузок.
Дорогий.
Я так не люблю, коли ти засмучений.
Такий обтяжений.
Залицятися, обдумувати освідчення,
вибирати ту, з ким проведеш решту життя.
Мій любий хлопчику, це має бути час для радощів.
Я задоволений.
Я виконую обов'язок перед сім'єю, мамо.
Це для мене найголовніше.
Тільки тому, що ти відданий сім'ї,
не означає, що про кохання треба забути, Ентоні.
Твій батько серйозно ставився до ролі віконта,
але мав час і на глибокі почуття.
Я знаю, що ти теж цього хочеш. У глибині душі я знаю,
що ти завжди цього хотів.
Ти так добре мене знаєш?
Я знаю, яким милим і щирим ти був у дитинстві.
Завжди з добрим словом і жартом.
Але після смерті батька ти ніби відділився стіною,
неначе любов стала для тебе якоюсь…
якоюсь слабкістю,
а не найбільшою силою. Це на тебе не схоже.
Ти заслуговуєш на почуття, які були в мене,
щойно твій батько одягнув на мене обручку.
То була не просто священна обітниця,
то було священне кохання.
-У моєму шлюбі його не буде. -Не кажи так.
Я шукаю приємну партнерку, з якою розділю радості життя
без розбитого серця і мук горя.
Ти стала ніби привидом…
після його смерті.
А я
змушений пам'ятати кожну мить.
Я б не…
Я нікому не завдам такого болю,
яким би жорстоким і холодним мене не вважали інші.
Ця кімната винятково добре освітлена.
Кол, ти це помічав?
Свічки мерехтять так, наче
ми сидимо серед зірок.
Що з тобою?
Я розповідав Бенедикту, як гарно сяють зірки в Греції.
Як вам тут, міс Едвіно?
Дуже добре.
Метушня в місті бадьорить,
але мені до вподоби місцевий спокій.
Мені теж. Хоча
з усією моєю родиною тут не так спокійно.
Розумію, мілорде.
Звісно, моя сім'я не зрівняється з сімома братами й сестрами,
але
ми із сестрою в дитинстві були ще ті бешкетниці.
Уявляю.
Але Кейт завжди дбала про мене.
Вона відповідає за нашу сім'ю.
Це дуже схоже на тебе, Ентоні.
Стільки сімейних обов'язків.
Справжнє відкриття. І до того ж
інші британці не бачили його вже десятки років.
Бенедикте, любий, ти лякаєш гостей.
-Усе гаразд, леді Бріджертон. -Може…
настав час виголосити тост.
Гарна ідея. Щоб підбадьорити гостей.
Або щоб перейти до чогось дуже важливого.
Щось ми із сестрою стомилися.
Тост. Так.
Щиро вдячний Шармам, що приєдналися до нас.
Ми дуже раді, що ви прийняли наше запрошення
і стали свідками моєї вже другої поспіль поразки в пел-мелі.
Це було востаннє, запевняю вас.
А особливо я вдячний міс Едвіні.
Для мене було за честь
ближче познайомитися з вами за ці дні.
І думаю,
що хотів би про дещо у вас попрохати.
Я б хотів…
Я хотів би попросити вас
не розповідати нікому в Лондоні про вчорашній програш.
Боюся, моя репутація не витримає такого удару.
За чудові прийдешні дні.
-За чудові дні. -Так!
-За прийдешні дні. -Будьмо!
Так.
-Це не твоя провина. -Я точно в чомусь помилилася.
Тепер до нас приєднається решта аристократів.
Якби віконт хотів освідчитися, то вже б зробив це.
-Я проґавила свій шанс? -Едвіно.
Треба було більше про них дізнатися.
Більше знати про їхні інтереси.
Я мала впоратися краще.
Я все зіпсувала.
А тепер почуваюся дурепою.
Ніколи не кажи так, бон.
Я знала, що він лише тебе скривдить. Ходи сюди.
Я так не люблю, коли ти плачеш.
Я думала, я йому подобаюся.
Ти - діамант сезону.
У Лондоні немає жодного джентльмена, який би не хотів твоєї руки.
У тебе є вибір, бон.
Усе буде добре, хоч віконт нас і розчарував, запевняю.
Досі не спиш?
Мама подякує тобі, якщо ти вмиєшся.
Це чарівно, брате.
Ти мав рацію.
Надто довго мене терзали сумніви.
Не Королівська академія диктує смаки, а світ!
Ну ти й бевзь.
Бенедикте, тобі щось прийшло.
Лист з Лондона.
Мене взяли.
Королівська академія взяла мене на навчання.
Мене взяли!
Я думав, не вона диктує смаки?
Вони напевне побачили в моїй роботі великі перспективи.
Ви всі станете свідками моїх талантів!
Зараз глуха ніч!
Тепер він буде таким нестерпним, як ти.
Я?
Ще одна історія про твої неймовірні пригоди, і я…
Якщо тобі там так сподобалося, нащо ти взагалі повернувся?
Ну…
Ти щось чула про неї?
Міс Томпсон?
Хіба леді не листуються постійно?
Думала, ти вже викинув міс Томпсон…
тобто леді Крейн, з голови.
Дивно, що відстань не стирає спогадів.
Вона живе недалеко.
«Для мене честь прийняти
ваше прийняття».
Думаєш, це надовго?
Якби ж я знав.
Митець має вільно йти за своєю музою.
ЧАЙНА ҐАНТЕРА
Але, схоже, знать стала жертвою мінливості моди.
Бо як ще пояснити крикливу
і, насмілюся сказати, вульгарну сукню, в якій недавно бачили міс Крессиду Каупер.
Нова модистка Мейфера
вирізняється лиш одним.
Вона нова.
Тоді як мадам Делакруа, може, й стара,
але принаймні здібна.
Можете залишити шовки там.
Міс Пенелопо.
Це ж ваша робота бути спостережливою?
Щоб ховати таємниці клієнтів за складками тканини
або за красиво оздобленою розеткою,
як ховаюся і я.
За пером.
Я не маю намірів розкривати вашу особу.
Я тут не через це.
Я можу вам довіряти, мадам Делакруа.
У світі чоловіків ви стали успішною,
як і я.
Ми можемо допомогти одна одній.
Мені дедалі складніше керувати своєю справою самотужки.
Якщо ви помітили мене так легко, то це лише питання часу,
коли мене впізнає хтось менш стриманий.
Я вже довела, як можу підтримати вашу справу.
А тепер допоможіть мені з моєю.
Ви мусили назвати мене старою?
Я не можу ставати на чийсь бік так відкрито.
Але працює ж?
Мадам Делакруа? Мені потрібна ваша цінна порада.
Гадаю, я була перша.
Звісно, не всім завжди вдається все так виправити.
Хоча, припускаю, декому
вже просто надто пізно щось змінювати
і виправляти скоєне.
Мілорде.
Міс Шармо.
Ваша сестра…
Вона у своїй кімнаті.
Вона щось погано себе почуває.
Я не хотів розчарувати її вчора,
коли не освідчився.
І я хотіла подякувати…
Запевняю, це ненадовго. Я досі маю намір освідчитися.
Учора було жахливо, м'яко кажучи. Щось найшло на брата…
і коли всі так пильно на мене дивилися…
Я не міг говорити через почуття.
То ваші почуття зараз надто сильні?
-Міс Шармо… -Ні.
Ви тільки те й робите,
що граєтеся емоціями вразливої юної леді.
Міс Едвіна здатна сама формулювати думку.
Якби ви помітили…
То ви ліпше знаєте мою сестру, ніж я?
Я знаю, що вона хоче щастя.
Саме його я їй і бажаю.
Запевняю, щастя ви не викликаєте.
Невдоволення, можливо. Відразу - точно.
Єдине почуття, яке ви
здатні породжувати, мілорде - це роздратування.
-Не рухайтеся. Чорт, стійте! -Не наказуйте мені!
-Ні! Облиште! -Це лише бджола.
-Усе гаразд? -Що?
Можете дихати?
Це просто укус. Звісно.
Ви впевнені?
-Мілорде? -Ні. Не…
-Мілорде? -Не…
Зі мною все добре.
То була лише бджола.
То була бджола.
Переклад субтитрів: Юрій Бик