СЕРІАЛ NETFLIX
Якби давні греки належали до наших знатних кіл,
то могли б додати до олімпійського п'ятиборства
ще одну подію.
Гостини в заміській садибі.
Це, звісно, тиждень щорічного
Балу сердець і квітів леді Бріджертон -
події, ну яку хочуть потрапити абсолютно всі.
Жодна інша оказія
так не демонструє силу і стійкість своїх господарів.
Міс Патридж любить багато цукру в ранковому чаї,
а лорд Абернаті не їстиме
погано просмажене м'ясо,
а от леді Абернаті їсть його тільки з кров'ю, як мені сказали.
І покладіть на ліжко лорда Вестона додаткову ковдру.
Чула, він мерзне.
Прибули троянди і гвоздики, мем.
Можна ще додати бузок, мамо. Символ першого кохання.
І можна зробити букети ще більшими.
Я добре тебе навчила.
Якщо до кінця тижня справді буде пропозиція,
треба допомогти Ентоні всім, чим зможемо.
Так.
Я їх малював.
Гадаєш, це було помилкою?
Запросити Шарм завчасно?
Це все так ускладнило.
Мені ці шлюбні справи видаються аж надто складними.
Але якщо вже мусиш брати в них участь, то чому не…
на свіжому повітрі?
Діді?
Це через укус?
Що? Ти про що?
Досі болить?
Відколи тебе вжалила та комаха,
ти якось затихла.
Ні. Зовсім ні, бон.
А ти як?
Досі засмучена через бездіяльність віконта?
Йому щось не дає спокою.
Я думала, оголошу про заручини завтра на балу.
Скоро повернемося в Мейфер,
де буде багато інших залицяльників,
я ж казала.
І всі вони щось запідозрять, коли помітять, що віконт втратив інтерес.
Бон.
Мені потрібен він, Кейт.
Віконт.
Його сім'я, дім, життя, яке він мені пропонує.
Я міркувала і…
Думаю, що знаю, чому він ще не освідчився.
Через тебе.
Ви ненавидите одне одного.
Ненавидимо - надто гучно сказано.
З ваших розмов видно, що він поділяє твої почуття.
Увесь цей час я думала,
що ти маєш помогти йому полюбити мене.
Але я усвідомила,
що ти маєш допомогти йому полюбити тебе.
Едвіно, я точно не…
Він тебе справді анітрохи не цікавить?
Так. Гадаю, я розумію, як він може зацікавити…
когось. Так.
То ти заохотиш його освідчитися?
Бо я ще не здалася.
Я не здамся.
МАДАМ ДЕЛАКРУА МОДИСТКА
Тут за містом така сильна спека.
Не думаю, що тут спекотніше, ніж у Лондоні. Ми просто застрягли.
-Чому ми стоїмо? -Певно, хтось загубив вісь.
Карета Кауперів просто перед нами.
Рушайте.
Ну нарешті.
Вітаю. Раді знову вас бачити.
Дякую.
Я заледве знаю леді, з якою хоче одружитися мій брат.
Боюся, він теж заледве її знає.
Але щось мені підказує, що його це цілком влаштовує.
Тоді я роззнайомлюся з нею замість нього.
Пен! Нарешті ти тут.
Лишалося говорити або з рідними, або з деревами.
-Я що, дерево? -Та ні.
Набагато гірше.
Тут не знайшлося брошури про права жінок?
-Ел покінчила з цим. -Принесла одну з собою.
Готуйся вислуховувати цитати.
Брошура з тієї друкарні?
Вона ж не пов'язана з леді Віслдаун.
Ті літери «К» вже не криві.
Тепер мене цікавлять і їхні нові видання.
Вони досить радикальні, тому мені так подобаються.
-Той учень, містер Тео Шарп… -Ти знаєш його ім'я?
А чи не задалеко ти зайшла?
-У тому районі. -Я намагався її відмовити.
Може, ти її переконаєш, поки мене не буде.
-А ти куди? -На полювання з чоловіками?
Ні.
Я вирішив відвідати твою кузину.
Міс Томпсон?
Гадаю, тепер не тільки я заходжу задалеко.
Елоїз, Пенелопо.
У нас стільки цікавого для юних леді, от побачите.
Так, Пен - юна леді, і ми стільки всього маємо обговорити.
Елоїз,
поводься добре цього тижня. Ми все-таки господарі.
Може, ви з Пенелопою захочете провести час
з іншими юними леді.
Або принаймні почуєте цікаві плітки.
Ми тільки цього й чекали, леді Бріджертон.
Кейт!
Посидь з нами.
Міс Шармо.
Лорде Бріджертон.
Ти розповідала про укус?
Мене вжалила бджола.
Все добре.
Кейт казала, що мріє
побачити територію цього чудового маєтку.
Справді?
Після того, як останні кілька днів провела сама.
Покажете їй маєток, поки я проведу час з іншими леді?
Упевнена, лорд Бріджертон дуже зайнятий.
Стрілятиме з іншими джентльменами.
Ми, на жаль, скоро виїжджаємо.
А ви знали, що Кейт чудово стріляє?
Ну звісно.
-Ми готові до полювання, брате? -Так.
Розкажи, як ти колись стріляла.
-Міс Едвіно… -Кейт просто скромна.
Думаєте, це неправда?
Може, ваша сестра і вправно цілиться в полі,
але їй точно буде нелегко…
А чому ви вважаєте, що мені буде нелегко?
-Я хотів сказати… -Бо я жінка?
Ні. Я цього не казав.
Але подумали.
Леді не полюють.
Не полюють чи їм не можна?
Певна, леді Денбері зможе виділити служницю для супроводу.
Оце ви розважитеся.
Ближче познайомитеся.
Яка чудова ідея, міс Едвіно.
Можемо зробити виняток, хоча б раз.
Ми ж на приватних угіддях.
І хтозна? Може, ще навчишся чогось у міс Шарми.
Тпру!
-Коліне. -Марино.
Міс Томпсон.
Леді Крейн.
Приємно вас бачити.
Це Олівер. Аманда спить.
То їх двоє?
-Близнюки. -Близнюки.
Що ж…
добридень, Олівере.
А він доволі рухливий.
Так. Дуже.
Сера Філліпа зараз немає.
Він надворі, вивчає свої квіти.
-Якби я знала, що ви приїдете… -Ні, звісно.
Прийміть мої вибачення за несподіваний візит.
Я був з родиною, коли дізнався, що ви живете неподалік.
Подумав подивитися, чи все у вас добре після…
ну, всього.
Усе добре. Навіть дуже.
Рада вас бачити, Коліне.
Хочете чаю?
Дуже.
Привіт.
Сподіваюся, святкування виправдали ваші очікування, міс Едвіно?
Цілком, ваша милосте.
Ви й ваша мама такі старанні господині.
Дуже хочу спробувати в цій ролі себе.
Що ж, бути господинею справді приємно.
Хоча, між нами,
гадаю, немає більшого задоволення,
ніж проводити час наодинці з сім'єю.
І з чоловіком, якщо оберете правильно.
Я знаю, що шукаю в чоловіку.
І що ж це?
Я б хотіла бути з кимось добрим і ніжним.
Таким, як ваш брат.
Він такий врівноважений.
Ентоні? Врівноважений?
-Ви б так не сказали? -Ну, не зовсім.
Можливо, я пробуджую в ньому найкращі якості.
Хіба це не важливо для хорошого шлюбу?
Робити одне одного кращими?
Так і є, міс Едвіно.
А де ваша сестра?
-Полює. -Полює?
З вашим братом.
Хай проведуть день разом,
може, нарешті знайдуть спільну мову.
Схоже, вони не дуже часто погоджуються.
Це ж гарний план?
Ну,
він точно інтригує.
Якщо що, винним будеш ти.
Підіграй, брате.
Можливо, це прекрасна нагода її завоювати.
Або загинути від її кулі.
Праворуч, панове!
Куди це вони?
До нашого табору, гадаю.
Ліворуч сліди. Гляньте.
У моху. Від оленячих копит.
Якщо підемо до табору зараз, проґавимо здобич.
Залишимося з іншими.
Якщо нічого не знайдемо, попрактикуєтеся на мені.
Як скажете.
-Де ви навчилися… -Тут так…
Мій батько був секретарем королівської сім'ї в Індії.
Вони люб'язно брали мене на полювання.
-Хоч я й була юною леді. -Ну тоді впораєтеся.
Набагато краще, ніж ваша служниця, маю надію.
-Лорде Бріджертон… -Так?
-Приїхали! -Брате!
…завів друзів в Атенах, і з ними вирушив
у Марусі й Халкіду.
Але перед тим поплавали в Петалійській затоці,
назву якої я вже вмію вимовляти.
Це, мабуть, була дивовижна подорож.
Дивовижна, так,
у тому сенсі, що я ніяк не перестану з неї дивуватися.
Мені цікаво вас слухати.
-Рада, що ви зайшли. -Радий, що ви мене прийняли.
Із сером Філліпом усе гаразд, так?
Можете й самі його спитати.
Мілорде,
ви ще застали нашого гостя.
Це містер Колін Бріджертон.
Містере Бріджертон.
Сер Філліп Крейн.
Радий познайомитися.
Так.
Ваша дружина люб'язно вислухала
мої теревені про пригоди в Греції.
Ви були в Греції?
І в оливкових садах Лесбоса?
Авжеж. Я туди просочився.
-Жартую. -Вони чудові, правда?
Ці дерева ростуть там ще з 3 ст. до н. е.
-Справді? -Це неймовірно. Як і вся ботаніка.
Мушу показати вам свою «Флору Греції».
Пообідаєте з нами?
Містер Бріджертон уже хоче повернутися до сім'ї.
Та ні. Сім'я може зачекати.
-Я з радістю залишуся. -Добре.
Тоді організуємо вам місце.
Гаразд.
Схоже, олень вислизає від нас.
Так тільки цікавіше.
-І сонце зовсім не зайве. -Аж ніяк.
Чоловіки ніжаться на сонечку. Чудове буде полювання.
А вам більше до смаку темрява, міс Шармо?
Мені до смаку
діяти на полюванні за власними інстинктами,
а не йти наосліп за поводирем.
Досі думаєте, що ми загубили здобич?
Я думаю, що олені більше люблять околиці лісу.
Тут вони як на долоні.
Так, що ж,
може, ви й маєте рацію але треба йти далі.
Впевнений, що нам іще трапляться олені.
Вони не завжди тримаються купи. А як ні, то…
Міс Шармо?
Візьміть її з собою.
Мені подобається лорд Вестбрідж,
хоч він і розпускає руки під час танців.
Він хоча б молодий.
Мама домовилася з сером Деррівортом.
Його подих нестерпний.
-Чому не сказати ні? -Своїм мамам?
-Не думаю, що все так просто, Ел. -Я роблю все, що скаже мама.
І ще дивуєтеся, чому ви такі нещасні.
Я знаю, як знайти щастя, міс Бріджертон.
Завжди є леді Віслдаун.
Хоча цього тижня вона нас не здивує.
Що ви маєте на увазі?
Ми ж усі тут, насолоджуємося природою.
Що б вона не надрукувала, ми вже й так знаємо.
Невже?
Тепер же моя черга?
Твоя черга прийде завтра на балу.
Останній шанс причарувати лорда Фезерінгтона,
перш ніж Крессида Каупер стане твоєю новою мамою.
Краще переїду в Корнволл,
ніж змагатимуся з Крессидою. Вона мерзенна.
Знаєш, що мерзенне?
Корнволлський пиріг з риб'ячої голови.
Справи серйозніші, ніж ти думаєш, Пруденс.
Після торішньої історії з міс Томпсон, містером Бріджертоном
і твоїм батьком, нам не можна привертати ще більше уваги,
якщо ти нарешті надумаєш знайти собі пару.
Мамо, ніхто ж не знає, що насправді задумала міс Томпсон.
І хіба це рідкість - заманити чоловіка до шлюбу обманом?
Я перемогла! Дивися.
Усі дивіться на мене!
-Міс Шармо! -Пригніться.
Ви серйозно?
Не можна отак втікати з рушницею.
-Вашій служниці там невесело. -Помовчте!
Але це у вашому стилі.
Нікому не цікава ваша думка про мене.
Це не думка. Це факт.
Ще коли я побачив вас тоді в парку,
вам було начхати на правила.
Ви й ваші правила.
Може, якби ви не вийшли тоді ще раз,
ми б не опинилися в такому становищі.
Про яке саме становище ви говорите, мілорде?
Ваше…
-Той ранок. -З укусом?
Моя рука на ваших грудях.
Щоб заспокоїти. Ви ж панікували.
-Ні. -Це ви глянули на мене.
-Ні, це ви! -Не так, як ви!
І як же?
Там щось є.
Це неважливо, якщо так тримати зброю.
-Я знаю, як її тримати. -Але не британську.
Треба…
-Мені не треба інструкцій. -Отак.
Просто тримайте її…
ось так.
Сюди, хлопці. Тут щось рухалося.
Он ви де.
Приєднуйтеся,
поки нашу погоню не перервав дощ.
Сібторп узяв із собою в подорож ілюстратора
і повернувся з чудовими малюнками.
Це коронопіфолія. Бачив їх багато на Паксосі.
Так. Паксос прекрасний.
А бачили мастикове дерево на Хіосі?
Упевнена, містер Бріджертон їздив у Грецію не лише заради рослин.
Ні.
Але я вдячний вам за цікавість
до моїх мандрів.
Леді Крейн має рацію. Я щось захопився.
Як минув твій день, люба?
Окрім нашого цікавого гостя.
День був дуже приємний. Дякую, мілорде.
Уже пізно, містере Бріджертон, вам не треба повертатися до сім'ї?
Так, звісно. Я щось втратив лік часу.
Дякую за гостинність, сер Філліп.
Ми завжди вам раді.
Марино, подивлюся, як там діти, а ви прощайтеся.
Він дуже привітний.
Ви прибули сюди, щоб оцінити мого чоловіка, Коліне?
-Ні. -Тоді навіщо ви прийшли?
Я прийшов…
попросити вибачення.
Під час подорожей
я постійно думав, як ми розійшлися.
Я такого вам наговорив.
-Коліне, не треба… -Знайте, що мені прикро.
І що я пробачаю також і вам.
Мені не потрібні ні ваші вибачення, ні ваше прощення.
Усе, що було між нами - в минулому.
Вочевидь, так.
Але чи не замислюєтеся ви, що було б,
якби ми повелися інакше?
Це муки для дурнів.
Я залишила минуле в минулому. Вам варто зробити те саме.
Марино,
він справді привітний.
Але ви не видаєтеся з ним щасливою.
Ви були тут усього кілька годин.
-Я не хотів вас образити. -Я не образилась.
І не гніваюся.
Ви - юнак,
занурений у власні фантазії.
Колись я теж думала,
що вони врятують мене від реальності.
Але я зрозуміла, що не потребую такого порятунку.
А маю просто змиритися зі своїм життям і приймати прагматичні рішення.
То нещастя - ваш вибір?
Казковий кінець чекає не на всіх.
Я цілком щаслива зі своїми дітьми.
А сер Філліп дбає і про мене, і про них.
Ми побудували життя разом.
Я вже не та жінка, яку ви знали.
І в цей світ фантазій мене більше не затягнути.
Та мрія давно в минулому.
-Марино… -Прокиньтеся, Коліне.
Мабуть, я був дурнем.
Дякую за ваш час,
леді Крейн.
Якби ви просто придивилися до того, що перед вами,
то побачили б, кого робите щасливим.
-І кого ж це? -У вас є сім'я.
У вас є…
Пенелопа.
Пенелопа?
Ви небайдужий багатьом людям.
Тягніться до них,
бо в минулому зі мною ви точно не знайдете своє майбутнє.
Гаразд.
Прощавайте, Марино.
-Ну що там? -Едвіно, ти мене налякала.
Розказуй усе.
Ми нічого не вполювали. Якби чоловіки мене послухали…
Мене не цікавить полювання, діді.
Як усе пройшло з віконтом?
Що ж.
Усе пройшло добре, думаю.
Ви нарешті знайшли спільну мову?
Так.
Головне не зупиняйся.
На балу. Завтра ввечері.
-Мілорде. -Не хотів вас лякати.
Я побачив світло і подумав, що не загасив свічку.
Ні. Це лише я.
Не спиться?
-Якщо вас не влаштовує кімната… -Ні. Це все гроза.
Вони завжди мене бентежили.
Батько читав мені під час мусонів.
Тепер дощ нагадує мені про нього.
Це бібліотека мого батька.
Цими книжками він…
дорожив чи не найбільше.
Як він помер?
Його вжалила бджола.
Мілорде,
мені так шкода. Я…
Щоб такого чоловіка повалила така дрібна істота, це…
Щонайменше це було принизливо.
-Це не… Ні. -Усе гаразд.
На добраніч вам.
Як учорашня розмова з міс Едвіною?
Вона точно діамант.
Завжди знає, коли всміхатися і що казати.
Просто…
я завжди уявляла Ентоні з кимось схожим на нього.
Кмітливим, метким, занадто вимогливим?
Щоразу, коли я думаю, що в нашому шлюбі вже все добре,
ми з Саймоном знаходимо новий камінь,
під який треба зазирнути, нову дрібницю, над якою треба поглумитися.
Це однозначно дратує,
але водночас неймовірно приємно.
Міс Едвіна майже ідеальна, але Ентоні - Бріджертон.
Хіба любов до викликів не в нашій крові?
Це справді так.
Брате.
Сестро.
Мама вже приготувала все до балу.
Лише вона? Ти ніяк до цього не причетна?
Ми обидві планували, звісно.
Але ти можеш працювати собі й далі.
Міс Едвіна мила.
Вона стане ідеальною дружиною.
-Досі не в захваті від неї? -Я цього не казала.
Мені просто цікаво, чи ви добре знаєте одне одного.
Для чого тоді шлюб?
Так, але
вам не завадить мати щось спільне.
Справді, брате, невже в тебе
ні з ким немає нічого спільного?
Як учорашнє полювання зі старшою міс Шармою?
Ти й словом не обмовився про нього.
Я сумую за його милістю.
За відсутності герцога ти стала якоюсь настирливою.
Не обтяжуй себе зайвим.
Міс Едвіно, дозвольте запросити.
Звісно, мілорде.
Добре провели час наодинці з віконтом?
Вчорашнє полювання.
Усе пройшло добре?
Так. Звісно, так. Дуже добре.
Боже.
Вона йде до мене із залицяльником.
А якби ти погодилася?
-Потанцювати? -Я маю на увазі…
Я була б дуже рада, якби ти погоджувалася на танці,
і ділилася зі мною.
Про брошуру я вже вдосталь наслухалася. Не зважай.
Ти говорила з Коліном про…
-Ні. -Елоїз.
Знайомся, це лорд Моррісон.
Міс Елоїз. Дуже приємно.
Дозволите?
Що?
Потанцювати, Елоїз.
Так, авжеж, лорде Моррісон.
Пам'ятаєш, господині?
Сподіваюся, ти рада.
Міс Елоїз…
Ви могли б помовчати? Я рахую кроки.
«Що вас турбує, вами керує».
Читали Лока?
Так.
-А ви? -Так.
Це вимога до всіх чоловіків певного віку.
Чого не скажеш про леді.
Бо наш бідний розум не впорається з такою кількістю ідей.
Для більшості леді - видається, що так і є.
Багато навіть не можуть висловити думку.
Може, у них просто не було тих самих можливостей?
Я розумію, що ви зневажаєте цей фарс під назвою
«пристойне суспільство».
Може, кинемо танці й доллємо до пуншу трохи бренді?
То ви б радше пили, ніж вели змістовну розмову?
А ви б радше рахували кроки.
Може, я таки кину танці. Зараз.
Думаю, варто закінчити цей танець. Люди дивляться.
От що керує вами.
Наступного разу хоча б
не ображайте компліментами всю жіночу стать.
Елоїз.
-Елоїз. -Що?
Я запросила лорда Моррісона спеціально для тебе.
У вас з ним подібна бунтівна вдача.
Мій бунт -
це не якась там вистава, мамо,
і вже точно не талант на кшталт
співів чи малювання, щоб приваблювати залицяльників.
Знаю,
ти розчарована в мені.
Тож дозволь мені покинути цю залу й піти спати.
-Ел! -Я хочу побути на самоті.
Кузен Джек за вечір і двічі не глянув на мене.
Ти дуже збуджена.
Треба заспокоїтися, щоб привернути до себе увагу.
Чому б тобі не прогулятися до оранжереї?
Подихай пахощами. Мені це завжди допомагало.
Я голодна.
Може, поцупити апельсин?
Так, звісно.
Поквапся, дорогенька.
Не хочу заважати, міс Каупер, але, лорде Фезерінгтон,
лорд Файф хоче поговорити з вами в оранжереї.
Щось про…
справи чи ваші шахти. Не знаю.
Звучало важливо.
Даруйте, міс Каупер.
Звісно, мілорде.
Мілорд пішов мені по лимонад.
-Як галантно. -Ми щойно закінчили другий танець.
Він не запросив би мене на два,
якби не мав намірів на вечір.
Рада це чути.
-Потанцюй з ним. -Що?
Якщо він зробить пропозицію до кінця балу,
то має отримати твоє благословення.
Ти ж готова дати йому благословення?
Це, можливо, мій останній шанс.
Міс Едвіно.
Лорде Бріджертон.
Ми саме розмовляли з сестрою.
Вона хоче потанцювати.
-Ну, я певен, що… -З вами.
Міс Шармо, дозволите?
Так, мілорде.
Хочете запитати мене про щось, мілорде, стосовно сестри?
Якби я попросив її руки, ви б дозволили?
Я бажаю сестрі щастя.
-І я зможу зробити її щасливою? -Це я маю запитати у вас.
Зможете зробити її щасливою?
Якщо ваша мовчанка означає, що ви передумали…
То ви хочете, щоб я передумав?
Байдуже, чого хочу я.
Не думаю, що це правда.
Я повернуся в Індію,
щойно сестра вийде заміж.
Покинете її?
Аж ніяк, мілорде. Вона буде заміжньою.
І мене вже нічого тут не триматиме.
Такий був план.
-Куди пішов віконт? -Не знаю.
Що ти йому сказала?
Я знайду його.
Одну хвилинку.
Я вже тут бувала, і ви мусите побачити оранжерею.
Аромат жасмину тут просто пречудовий.
Лорде Фезерінгтон,
що ви тут робите з моєю донькою без супроводу?
Я зустрів Пруденс уже тут, і ми не…
Не звинувачуйте її.
Вона невинна дівчина
і не знає, як поводяться джентльмени.
-Мамо, ти… -Запевняю, нічого не сталося.
Мене мав чекати лорд Файф.
Фезерінгтоне?
Не заперечуйте очевидного. Я бачила, як ви забрали руку
з талії Пруденс, коли я зайшла.
Це скандал!
То ти одружишся з дівчиною, Фезерінгтоне?
-Що? -Як людина честі…
Він належить їй, якщо вона захоче.
Боже!
Я з радістю вийду за вас, кузене Джеку.
Чому ви такий засмучений?
Коли ви їдете?
Одразу, як ваша сестра вийде заміж?
Гадаю, так.
А собі пару знайти не бажаєте?
А чому це вас хвилює?
Ви завжди знайдете привід, щоб не підпускати мене до Едвіни.
Оце й усе, правда?
-Я вам не подобаюся. -Звісно, не…
Скажіть чому.
Я вам щось зробив?
Чому ви відчуваєте до мене таку неприязнь?
Бо ви мене дратуєте!
А що, по-вашому, ви робите зі мною?
Що?
Що я з вами роблю?
Ви…
Ненавидите мене.
Так.
Ненавиджу.
Ненавиджу вас.
Я джентльмен.
І ваше серце належить моїй сестрі.
І моє серце
належить вашій сестрі.
Що ви робите?
Скажіть, що я вам байдужий.
Скажіть, що нічого не відчуваєте,
і я піду.
Я відчуваю…
Відчуваю…
-Пробачте. -Дафні.
Це не те, що ти думаєш.
Я не хочу взагалі про це думати.
Ти залицяєшся до її сестри.
І маю намір довести все до кінця.
-Чому? -Чому?
Бо я залицяюся до неї. Бо я вирішив.
А я торік вирішила, що вийду за принца,
поки ти не спіймав мене з Саймоном у саду
за дуже схожих обставин.
Лише тим, що я чоловік, а вона - жінка.
І що ви були самі.
Дуже близько одне до одного.
Але одна суттєва відмінність усе ж є. Між нами нічого не було.
Цілком ясно, що міс Шарма тобі не байдужа.
Спокою одне одному не даєте.
Бо вона мене дратує!
То ось, що я бачила?
Між вами точно щось є.
І я знаю, що все не так, як ти хотів,
але треба бути з собою чесним.
Бо так чи інакше, такі почуття
завжди випливають на поверхню.
І що ж це за почуття?
Ну,
кохання.
Тоді я знаю, що робити.
Не віриться, що ти заручена, сестро.
Ще й з кузеном Джеком.
Не заздри.
Я не заздрю.
Пруденс.
Як це сталося?
Я підійшла, і мама говорила…
Він тебе збезчестив?
Ні.
Але склалося таке враження.
-Тебе мама туди послала? -Який скандал.
Думаєш, Віслдаун напише про це? Аякже.
-Як же ні? -Якщо…
Пруденс, якщо Віслдаун напише повну історію,
це вже не насмішка про цитрусові сукні.
Це зруйнує нашу сім'ю.
Тебе. Маму.
Ми можемо стати паріями.
Оце так.
Ти справді заздриш.
Якби за цим стояла мама,
Віслдаун не дізналась би.
Тепер моє ім'я з'явиться в її хроніці,
а ти…
Ти залишишся такою, як була.
Пруденс…
Для тебе я тепер леді Фезерінгтон.
Леді Денбері.
Чому ви досі не спите?
Можу запитати у вас те саме.
Холодно тут.
Я просто даю сестрі змогу поспати.
Бо я від безсоння вовтузилася.
Ви вже розказали сестрі?
Про задум зі спадком.
Ні.
Тепер уже,
боюся, казати їй немає змісту.
Леді Денбері, я боюся,
що пропозиції від віконта може не бути.
Боюся, я все зіпсувала Едвіні.
Бо ви двоє не можете порозумітися?
Так.
Чому, коли ви так близько до того, чого хочете,
чого потребує ваша сім'я, щоб вижити,
і чого Едвіна явно хоче для себе,
ви перешкоджаєте?
Я не знаю.
Я не знаю, що робити.
Вам лишається тільки одне.
Бути чесною із сестрою,
з собою.
Розкажіть їй про свої почуття.
Про свою неприязнь до віконта?
Про свої почуття, якими б вони не були.
Я йду всередину.
Обережно.
Бо ще застудитеся.
Вам сюди не можна.
Чому? Бо леді й джентльмену не годиться лишатися вдвох?
Це все ваших рук справа.
Я зробила, що мусила, заради майбутнього сім'ї.
А тепер…
Ви забезпечили собі життя в злиднях.
Тепер ви не зможете нас прогнати.
Ні, не зможу.
Я таки одружуся з Пруденс.
Але знайте, вона виходить за бідняка.
Якщо хочете залякати мене порожніми погрозами…
Порожні в мене хіба що шахти, Портіє.
Це провал.
Я не маю нічого.
Ви сплатили придане Філіппи.
Задобрив Фінчів обіцянкою і намистом з фальшивих рубінів.
А забезпечити нас я міг, лише одружившись із заможною жінкою.
Як-от…
З міс Крессидою Каупер.
Коліне.
Нам не вистачало тебе вчора на балу.
Так. На жаль, мені було не до того.
Після зустрічі з Мариною?
Як вона, Коліне?
Вона… задоволена.
Добре.
Я рада.
Можливо, тобі треба було з нею побачитись.
Щоб залишити минуле позаду.
Не мати потреби відрікатися
від жінок.
Леді Крейн сказала, що задоволена,
але я не можу не думати про те,
як жорстоко ми до неї поставились.
І я також.
Можливо, якби не плітки леді Віслдаун,
усе могло б скластися інакше.
Для нас усіх.
Але, гадаю, немає жодної користі жити минулим.
Тепер я думаю про майбутнє.
Перепрошую, Пен.
Дорогі читачі й читачки,
хоча під час гостин у Бріджертонів трапилося багато всього,
авторка цієї хроніки вважає, що не про все варто писати тут.
Особливо, коли про чимало подій
уже й так знає багато членів знатних кіл.
Але якщо ви подумали, що в цьому розділі нашої подорожі
довірена авторка цієї хроніки залишить вас без ласого шматочка пліток,
то ви жорстоко помиляєтесь.
Прикро, що все пішло не за планом, бон.
Це не твоя провина, діді.
Ми обидві зробили все, що могли.
Видно, віконт не має до мене почуттів.
Може, їх треба шукати деінде.
Хоч Пруденс Фезерінгтон, схоже, й забезпечила собі пару,
це був не єдиний вартий уваги випадок.
Едвіно?
Я маю тобі дещо сказати.
Чекайте.
Лорде Бріджертон.
Можна з вами поговорити?
Звісно.
-Це я до міс Едвіни. -Мілорде?
Міс Едвіно Шармо.
Вийдете за мене?
Так.
Так!
Я буду вам віконтесою і вийду за вас.
Ентоні Бріджертон тепер заручений
з міс Едвіною Шармою.
Справжня перемога.
Переклад субтитрів: Юрій Бик