СЕРІАЛ NETFLIX
Міс Шармо.
Віконте Бріджертон.
Ми думали, ви вже не прийдете.
Ваша величносте.
Ніщо не втримає мене від моєї нареченої.
Розкажіть
про свої плани на весілля.
Про терміновий дозвіл, сподіваюся, не йдеться.
Аж ніяк, ваша величносте.
Схиляюся до скромної церемонії в колі сім'ї.
Може, за містом, в Обрі-Голлі.
За містом?
Ні, так не годиться.
Усе треба провести тут, у місті.
А власне, я сама влаштую весілля.
-Це дуже щедро, мем. -Дуже щедро.
-Але зовсім не обов'язково. -Нісенітниці.
Вона ж усе-таки мій діамант.
Буде правильно, якщо я влаштую весілля, гідне цього звання.
До того ж це майже моя заслуга,
що в нас тепер є така блискуча пара.
Я подбаю про кожну деталь.
Подивимося, що та пліткарка тепер скаже.
Можеш повірити, діді? Це наче казка наяву.
Ти не заслуговуєш на менше.
Справжнє кохання не заслуговує на менше.
Перепрошую, ваша величносте.
Шаленство суперництва.
П'янкий захват, коли можеш втратити все.
Мова не про звабу розкішних ігрових зал Лондона,
а про авантюру з куди вищими ставками.
Шлюб.
Бо коли цю ставку вже зроблено,
відмовитися від неї ой як не легко.
Через цей факт точно
водночас і шкодують,
і зітхають з полегшенням.
…всього я співатиму 12 разів.
Господи.
Можна подумати, що вони здолали самого Наполеона,
а не знайшли з ким стати під вінець.
Так. Із заручинами Пруденс стільки галасу,
що мама забула про моє існування.
Тішиться, що кузен Джек забезпечив нам майбутнє.
Мушу визнати, я теж.
Не чіпайте. Тільки дивіться.
…пекар теж досі чекає на оплату.
Як і, вочевидь, вугільник.
З новим лордом ми мали розбагатіти,
але от я знову
ледь зводжу кінці з кінцями.
Ви самі у всьому винні, леді Фезерінгтон.
Якби ви не змусили мене до цих злощасних заручин,
щедре придане міс Каупер скоро стало б нашим.
Так. Звинувачуйте мене, що повірила вам,
коли ви мовили про свої рубінові багатства.
Якби ви поділилися своїми планами,
мені б не довелося звільняти слуг, яких я щойно найняла назад.
Просто скасуйте весілля і дозвольте мені
далі залицятися до міс Каупер.
І покинути Пруденс?
Коли її репутація вже й так сумнівна?
Ні, надто пізно, мілорде. Заручини мусять відбутися.
Я щось придумаю.
Що ж, думайте швидко.
Ви, мабуть, новенький.
Невже це так очевидно?
Бережіть свою молодечу снагу.
Бо скоро змарнієте, як усі інші.
Зрештою, усі форми подібні,
згодні?
Досі не все добре. Манжети закороткі, бачите?
Гаразд, сер.
Часу багато, перешиють усе, як треба.
До весілля ще цілий місяць.
Попереду багато роботи.
-Міс Едвіна житиме тут? -Так.
Вона стане леді цього дому і відповідатиме за вас усіх.
-Хай Бог милує. -До речі.
Треба наглянцювати карети і заплести коням гриви.
І дістати найкраще срібло.
Королева влаштовує все в палаці,
але тут відповідаємо ми.
А ми, брате? Нас теж треба наглянцювати й заплести?
Ми будемо на видноті.
Може, за нагоди подраїш руки?
Мав роботу в академії.
-А сестра міс Едвіни? -А що вона?
Вона теж житиме з нами?
Сподіваюся. Ще одна розумна жінка цьому дому не завадить.
Ще одна? Та вона буде перша.
Елоїз, допоможи мені.
Треба спланувати вечерю з леді Денбері,
щоб привітати Шарм у нашу родину. А ще бал з нагоди заручин…
Вибач, мамо, але
я сьогодні йду на лекцію. Аранжування квітів.
Мама Пенелопи змушує її піти,
а мені буде жіноче заняття, як ти й хотіла.
Аранжування квітів? Це відколи?
Я жінка відкрита. Маю багато інтересів.
МОДИСТКА
Мене непокоїть декор. Не надто пишно?
У палаці королеви немає меж пишності.
Дозвольте покажу французький тюль.
О так.
Я казала, що нас повінчає сам архієпископ?
Кілька разів.
Треба і тобі знайти сукню.
-У мене багато суконь. -Ця має бути особливою.
Зрештою, це весілля - тріумф не тільки мій, а й твій.
Що б ти не сказала віконту в Обрі-Голлі,
це переконало його зробити пропозицію.
Це не моя заслуга.
Усе одно я завдячую тобі.
Жити в Лондоні буде так цікаво.
Віконт казав, що взимку навіть може впасти сніг.
Хіба не дивовижно?
Насолодишся ним без мене.
Не забувай, я відпливаю після весілля.
Але ти ж мене провідуватимеш.
А коли в нас з'являться діти,
ти станеш їхньою улюбленою тіткою.
Подумай лише, ми всі станемо родиною.
Не знаю, чому заручини міс Едвіни такі особливі.
Вона затьмарила мою радісну новину.
Хоч щось добре.
Поклади шовк. Обійдешся бавовною.
Покоївка вже принесла вам мою сукню, мадам Делакруа?
Ваша остання хроніка.
Напружений був тиждень, так?
Дуже.
Знать жадає новин про прийдешні весілля.
Леді Віслдаун може повідомити,
що мені довірили весільне вбрання діаманта.
Хіба мої роздуми не приводять вам досить клієнтів?
Так і є.
Але чому жінці обмежувати свої амбіції?
Хто, як не ви, має це розуміти.
Завжди можна досягти більшого.
Дякую, Кларо. Це все.
Лорде Бріджертон?
Міс Шармо.
Лорд Бріджертон і його гість чекають.
Я бачу. Дякую.
Це ювелір.
Ми тут, щоб звузити обручку для міс Едвіни.
Перепрошую,
але моєї сестри й мами ще немає вдома.
Тоді ми більше вас не турбуватимемо.
Це торт?
Так.
-Лимонний? -Даруйте?
Люблю лимонні торти.
Чи можу я запропонувати вам щось випити, містере…
Брукс. Тільки якщо ви наполягаєте. Нечемно відмовлятися.
Чай з трьома ложками цукру
і, можливо, якісь канапе, дякую.
Гарна погода, правда, міс Шармо?
Хочете поговорити про погоду?
А що, є якась доречніша тема для розмови?
Немає нічого доречного в тому, щоб проводити ці заручини.
Навпаки, гадаю, так для всіх буде найкраще.
А як щодо того, що було між нами в Обрі-Голлі?
Між нами нічого не було.
Я джентльмен.
Та невже?
Нагадаю вам, сер, що якби не ваша сестра, а хтось інший
застав нас у бібліотеці тієї ночі, ми б теж були зобов'язані одружитися.
Нічого не було.
Бажаєте, щоб ми були зобов'язані одружитися?
Звісно ні.
Тоді радіймо, що ми уникнули такої немислимої долі.
Скажіть, міс Шармо,
ви з сестрою ділитеся рукавичками?
Я…
Так, іноді.
Я так і знав.
Я здатен оцінити розмір руки за 20 кроків.
Можемо виміряти ваш палець для обручки.
-Перепр… -Це необов'язково.
Дурниці!
Дякую.
Вона гарна.
Цю каблучку батько подарував матері перед весіллям.
-Лорде Бріджертон. -Прийшов ювелір звузити обручку.
Містер Брукс наполягав.
Хвилинку.
Не знімається.
-Едвіна вже тут. -Так.
Кейт, ти…
Так, майже.
Просто…
Ще раз…
Тримай.
Твоя обручка.
Ось ви всі де.
У мене новини.
Лорд і леді Шеффілд повідомили,
що вони в Лондоні.
Дідусь і бабуся?
Так. Вони прочитали оголошення про заручини
і хочуть познайомитися.
І зустріти вашого майбутнього чоловіка, звісно.
-Матиму за приємність. -Вони вже в місті?
Приїхали вчора ввечері.
Щось не так?
Зовсім ні.
Запрошу їх на завтрашню вечерю з приводу заручин.
Упевнена, це буде дуже радісна зустріч
після стількох років.
Так, леді Мері?
Дійсно.
Чекатиму з нетерпінням.
-Готові до прогулянки? -Так, мілорде.
Щось мене розболілась голова.
Леді Денбері, зможете супроводжувати мою доньку?
Авжеж.
Ми з міс Шармою будемо раді свіжому повітрю.
Мені слід залишитися з мамою.
Ви підете зі мною.
Як ви могли запросити Шеффілдів на вечерю,
якщо добре знаєте,
яких страждань вони завдали мамі?
Так. Тому я не відповідатиму на їхню неввічливість своєю.
До того ж хіба не такого примирення ви хотіли?
Повернення Едвіни в лоно родини Шеффілдів,
щоб одержати такі потрібні вам статки?
Так, але не до весілля.
Едвіна досі не знає про умови їхньої підтримки.
А якщо про це дізнаються Бріджертони…
То подумають, що ви затіяли все заради власних прихованих цілей
і скасують весілля?
Цікаво, чи не зраділи б ви нишком,
якби віконт раптом розірвав заручини?
Що ви таке кажете?
Вони заручені.
Віконт зробив чарівну пропозицію,
ваша сестра охоче погодилася,
тож в очах суспільства і, до слова,
самої королеви Англії вони вже одружені.
Тепер лише грандіозний скандал
міг би завадити цьому шлюбу.
Скандал, який поставив би на вуха всю знать
і заплямував би сім'ю Шарм, у яких за душею ні гроша,
остаточно.
Зараз тільки дурень ставив би цей шлюб під загрозу.
Тому я питаю вас,
міс Шармо,
це ви - той дурень?
Ні.
Я так і думала.
Леді Денбері.
Містере Дорсет.
Приємно вас тут бачити.
Міс Шармо, ви б не хотіли
поплавати зі мною на човні?
Я щось стомилася.
Залюбки.
Досі сердитеся на мене через перегони.
Прошу вибачення
і віддаюся на вашу милість.
Гаразд, мілорде. Буде приємно поплавати на човні.
Вони така гарна пара.
Перепрошую?
Містер Дорсет і моя сестра.
Я помітила, що вона вразила його ще минулого разу.
Може, він переконає її залишитися в Англії.
Вона заледве його знає.
Як і я вас, на початку.
Але кохання швидко прокладає собі дорогу.
Міс Едвіно, скажіть, які барви ваші улюблені,
щоб я використала їх
для декорацій балу з нагоди заручин.
Ви дуже люб'язні, леді Бріджертон. Впевнена, у вас чудовий смак.
-Хіба ні, Ентоні? -Авжеж.
Гляньте на мене!
Твоя сестра така щаслива.
Можна й так сказати.
Новий лорд - цікава людина.
Він займається торгівлею?
Так. Має рубінові копальні в Америці. Чула, вони процвітають.
Може, представлюся.
Зрештою, усі інші знаходять у своєму житті мету.
Ентоні заручений.
Бенедикт захопився мистецтвом.
А що я…
А я годую качок.
Упевнена, що качки дуже вдячні.
У тебе ще багато часу й нагод чогось досягти.
Про що невтомно нагадує мені Елоїз.
А де твоя сестра? Я її сьогодні не бачила.
Вона згадувала про аранжування квітів
сьогодні з тобою.
Так. Ми зустрічаємося пізніше.
Це тут.
Щось не дуже схоже на крамницю.
Я маю забрати унікальний подарунок
для братового весілля.
Міс? Міс!
ЗАЛА ЗБОРІВ БЛУМЗБЕРІ
Це наше право бути не просто чиєюсь власністю.
Усі розмови про права мають спиратися на трактати Лока.
Ви і ваші трактати!
Один день чесної праці -
і ви б знали, що для простих людей то порожні слова.
Якщо дозволите продовжити,
я хочу запропонувати цим зборам
радикальну ідею, що жінкам не варто покладатися
в освіті
на те, що їм випадково перепадає від їхніх чоловіків і братів.
Так! Так!
Хіба не захопливо?
-…мають дозволити… -Ви.
Я.
Я казав, що нічого не знаю про вашу Віслдаун.
Мене цікавить не вона,
а обмін ідеями з однодумцями на теми,
недосяжні для вищого суспільства.
Ідеї, до яких ви самі мене заохотили.
То ви прихильниця моїх праць?
Так далеко я б не заходила. Але вони прийнятні.
А втім, ви таки далеко зайшли.
Як на прийнятні праці, ви надто далеко від Мейфера.
На моє щастя, є чудовий винахід під назвою карета,
який може доставити леді з одного місця в інше.
Справжнє диво.
Як вас звуть?
…не забувати, як працювали…
-Елоїз Бріджертон. -Приємно, міс Елоїз.
Я Тео Шарп.
Я знаю.
Знаєте?
У ваших твердженнях є кілька помилок, які я хотіла б до вас донести.
Маєте олівець? Байдуже. Можете позичити мій.
…одружитися з вами? Дозвольте продовжити.
Вода так освіжає.
Спокій нині така рідкість.
Саме це мені сподобалося в Індії найбільше.
Багато хто думає, що там шумно й гамірно,
але за містом, на природі, там справжня ідилія.
Поблизу будинку, де я росла, є річка.
У спеку я втікала, щоб помочити ноги.
Ми з черепахами потоваришували.
Звучить прекрасно.
Так.
Саме тому я лічу дні до повернення додому.
Я гадав, ви залишитеся в Англії,
раз ваша сестра стане віконтесою.
Моя матір й Едвіна залишаться тут. Я повернуся сама.
Справжня пригода.
Маєте якісь плани по прибуттю?
Навчатиму дітей. Стану гувернанткою, як тут заведено казати.
Мені сподобається.
Жити незалежно, керувати власним домогосподарством.
І, можливо, приймати в себе старих друзів?
Я давно думав повернутися в Індію,
бо з їхньої медицини ще можна багато навчитися.
Якщо дорога все ж заведе вас туди,
я з радістю покажу вам місця, які знаю.
Я маю працювати в клубі, Алісо.
А не прогулюватися.
Це частина роботи.
Нам треба більше відвідувачів, а вони всі тут.
Містере Мондріч.
Чутки про вас перетнули Атлантику.
Перемогли Маккеллана за два раунди?
То було давно.
Я й сам непогано тримаю удар на рингу.
Але до вас мені далеко, я впевнений.
Приходьте поговорити в клуб Вілла.
Вам сподобається, і в нас усім раді.
Давно не отримував такого привабливого запрошення.
Лорде Фезерінгтон, можна?
Перепрошую.
Вам нагадати, що ваші походеньки в клуби
не допоможуть зі скрутним становищем нашої родини?
Як і нові покупки в модистки.
Я бачив останні рахунки.
Ви маєте шукати вихід з цього безладу,
а не топити нас у боргах.
Тихіше!
Хочете нас занапастити?
Ви з цим і самі непогано справляєтеся.
Бачу, ти усміхаєшся, діді.
Бачиш, які в Лондоні є розваги.
В Індії теж є вода.
Моя сестра все шукає причину, щоб я залишилася.
Тоді я їй у цьому допоможу.
Якийсь ненадійний вузол.
Цілком нормальний.
Тоді моряк з вас нікудишній, Дорсете.
Дозвольте.
Перепрошую.
Міс Шармо?
Лорде Бріджертон.
Лишенько! З вами все добре?
Звичайно! Вода чудово освіжає,
правда, Бріджертоне?
Ще й як освіжає.
Годі. Негарно витріщатися.
Пенелопо, що ти тут робиш?
Ми завжди гуляємо о цій порі.
Пробач. Я геть забула.
Ти вчора таке пропустила на озері.
Занурення мого брата? Я чула.
А де ти була?
На жаль, я цілий день займалася занудними весільними справами,
якими мене знову закидала мама.
Вибач, сьогодні не зможу вийти.
-Тоді до завтра. -Звісно.
Перепрошую. Міс?
Схоже, міс Елоїза загубила свій ридикюль,
Я б залюбки його пошукала.
Куди саме вона ходила вчора?
Ви його не знайдете, міс.
Я її попереджала, вулиці Блумзбері не підходять для леді.
-Що ви робите? -Лорде Фезерінгтон.
Містер Брукс саме оцінював деякі прикраси.
Гарна річ, чи не так?
Дуже.
Ви трохи невчасно.
-Хай прийде іншим разом. -Дурниці.
Він уже тут і йому неважко, правда ж?
Я хотіла віддати їх на чистку,
але скажіть, скільки може коштувати таке намисто?
Якщо воно дуже цінне, я дбатиму про нього ретельніше.
Для точної оцінки мені знадобляться інструменти,
але я б таки порадив вам ретельніше про нього дбати.
Такі прекрасні камені - справжня рідкість.
Хіба не чудово?
Дякую за вашу експертну оцінку, містере Брукс.
Я зв'яжуся з вами, якщо мені щось знадобиться.
А торт?
Іншим разом.
Це така ж підробка, як купюра у два фунти.
Але якісна підробка.
Якщо вона може обдурити того старого лиса,
то, може, ми ще переживемо цей сезон.
Надіюся, ви знаєте, що робите.
Що ж, звільняти слуг уже немає потреби, місіс Варлі.
Молімося, що в нього їх ціла скриня.
Бо з одного намиста не розбагатієш.
Непогано, скажу я вам.
Я можу більше, ніж просто стояти оголеною,
містере…
Бріджертон. Я не сумніваюся.
Тоді скажіть про це академії.
Хоч серед засновників було дві жінки,
нам досі заборонено заходити в аудиторію.
Принаймні в одязі.
То ви працюєте моделлю,
щоб потрапляти на лекції?
-Геніально. -Спробуєте?
Це важче, ніж здається.
Ось так?
Скільки мені так сидіти?
Залежить.
Мені треба практикуватися з чоловічою натурою.
Оголеною натурою.
Що скажете?
Гарно тут, правда?
Нагадує внутрішній двір
у палаці, де ми жили.
Так заспокоює.
Так, заспокоює.
Ніхто тобі не дорікне, якщо ти прихворієш
і вибачишся за відсутність на вечері.
Леді Денбері чітко дала зрозуміти,
що присутніми мають бути всі.
Коли ти бачила їх востаннє?
Того вечора, коли твій батько попросив моєї руки.
Лорд Шеффілд чітко
дав знати, що не підтримує наш союз.
Тож я мусила вибирати
між сім'єю
і серцем.
А ти шкодувала про свій вибір?
Від найпершої миті
ми з твоїм батьком відчули зв'язок.
Надзвичайно потужна річ -
відчувати, ніби знаєш людину багато років.
У якийсь особливий спосіб.
І все одно це висока ціна за кохання.
Не бійся.
Навіть присутність моїх батьків не зіпсує нам настрій.
Я завжди вірила, що ви з Едвіною
уникнете вибору між достатком і коханням,
і мала рацію.
Едвіна вийде заміж за покликом серця.
А ти завжди прагнула лише свободи.
Так, мамо.
Ми всі будемо щасливі.
Повернення лорда й леді Шеффілдів - справжня несподіванка.
Але ж приємно буде бачити примирення їхньої родини?
Я скоро закінчу, мамо. Ми не запізнимося.
Річ не в цьому.
Я спостерігала за тобою весь тиждень.
Я сказала собі, що підтримаю твій вибір,
але мушу визнати, мені важко
мовчати й далі.
Що-що, а ти точно не мовчала.
Це твої заручини, Ентоні.
Твій шлюб.
З жінкою, яка замінить мене на чолі цього дому.
Сумніваєшся в міс Едвіні?
Сумніваюся в прикладі, який ти подаєш братам і сестрам,
коли одружуєшся з жінкою, у яку явно не закоханий.
Чому ти не визнаєш, що твоє кохання з батьком
було винятком, а не правилом?
Бо я хочу, щоб ви обоє відчули радість виняткового шлюбу.
Ти мав би з нетерпінням чекати на шлюб,
але з того, що я бачу, ти поводишся так, ніби йдеш на шибеницю.
Якщо це не те, чого ти хочеш,
скажи щось, Ентоні, поки…
Неважливо, чого я хочу.
Я не збезчещу міс Едвіну, скасувавши заручини.
Маєш рацію.
Джентльмен мусить дотримуватися слова.
А от жінка - ні.
З юними леді таке постійно.
Гублять голову, коли їм освідчуються,
а тоді усвідомлюють, що таке шлюб.
Якби міс Едвіна скасувала заручини,
її б ніхто не звинувачував.
І ти б жодним чином її не збезчестив.
Звільнив би її від обов'язку, поки ви не обмінялися обітницями.
Вона не хоче розривати заручини.
Але чи знає вона, що ти відчуваєш насправді?
Це не має значення.
Важить лише мій обов'язок одружитися.
Дорогий мій…
Якщо в тебе є сумніви, не відкидай їх.
Це найважливіший вибір у твоєму житті.
Серце крається від думки,
що ти проведеш решту життя, жалкуючи.
Скажу, що це б розбило серце й батькові.
Ти якась розгублена, діді.
Просто голова болить.
Останнім часом стільки емоцій.
Це все, що тебе турбує? Я бачила, як тобі незручно поряд з віконтом.
Я сподівалася, що це позаду, тепер, коли Ентоні стане моїм чоловіком.
Він просив називати його на ім'я?
Ні, ще ні.
Але звучить природно, правда?
Шеффілдам сподобається ця сукня?
Дух запирає, так хочу з ними познайомитися.
Поки не пізно,
я маю дещо тобі сказати
про дідуся й бабусю і як вони, власне,
вплинули на…
Наші гості прибули.
Я вас прошу, леді Денбері.
Знаю, я маю поводитися чемно.
Ви, можливо, вважаєте мене черствою каргою,
але, гадаю, вас здивує той факт,
що я влаштовую цю вечерю
заради вас.
Заручини вашої сестри - це, може,
і кінець певних ваших надій щодо віконта,
але доступ до статків Шеффілдів
усе ж непогана винагорода, не погодитеся?
Незалежне життя -
не просто розрада.
Багато хто обрав би собі такий приз.
Адже коли пристрасть холоне
і втручається доля,
хто ще лишається в жінки,
як не вона сама?
Ходімо.
Гості чекають.
Лорде і леді Шеффілд, ми не бачились цілу вічність.
Дозвольте представити міс Шарму і міс Едвіну Шарму.
Дорогенька, яка ти гарна.
Така ж мила, як про тебе говорять.
Ви надто добрі.
Я дуже рада з вами познайомитися.
Ми стільки років чекали на зустріч з тобою.
Хочу знати про тебе все.
Тобі подобаються танці? Музика?
Мусиш піти з нами на оперу.
Маємо чудову ложу, яка припадає порохом.
Ми справді не бачили вас цілу вічність, лорде й леді Шеффілд.
-Так. -Так, дійсно.
Мамо.
Батьку.
Дуже люблю опери.
Їх для мене відкрила моя сестра Кейт.
Ходімо за стіл?
Так. Ходімо зі мною, дитино.
Мусите якось приїхати в наш родовий маєток.
Він не зрівняється з Обрі-Голлом,
але це дуже мальовничий куточок Гертфордширу.
Ви полюєте? Ми маємо велике поголів'я птахів, і завжди будемо вам раді.
Дякую. Я справді люблю полювання.
Як і Кейт.
Вони удвох ледь не вполювали оленя на угіддях.
Як незвично.
Юних леді навчають полювати в Індії?
Тільки обраних.
Лорде і леді Шеффілд,
як надовго ви в місті?
Ми залишимося на весілля.
Уявіть. Сама королева
опікується весіллям моєї онуки.
Її величність дуже поблажлива, враховуючи все, що сталося.
-Чого ти. Ми всі тут родина. -Так, звичайно.
Попри грубу відмову нашої доньки кавалерові, якого ми їй підшукали.
Графові, ще й до того,
який мав понад 40 соток землі.
Будь-яка інша юна леді
на коліна б упала від вдячності, що її батьки так про неї турбуються.
Цей соус дуже смачний. Хай ваш кухар поділиться рецептом.
Аґрусовий, здається.
Леді Шеффілд, наскільки пам'ятаю, ви полюбляєте солодощі?
І заради чого? Якогось канцеляриста?
Ще й з дитиною від попереднього шлюбу з бозна-ким.
У моєї мами є ім'я.
Леді Шеффілд, прошу…
Ми не могли вийти в люди роками.
А їй те байдуже.
Вона собі попливла від усіх нас з тим чоловіком,
позбавила нас онуки.
Двох онук.
У мене дві дочки,
з якими у вас було достатньо можливостей познайомитися.
Відректися від них - ваш вибір.
Перепрош…
І не думайте, що мені було легко
стати вигнанкою у власній сім'ї.
Моє серце було розбите. Але з часом я усвідомила,
що своєю жорстокістю ви зробили нам послугу.
Вечеря - не час для таких розмов.
Погоджуюсь. Будь ласка…
Ви мене не прогнали, а дали свободу.
Свободу виховувати дочок без вашого постійного осуду
і боягузливих вимог, щоб вони передусім гналися
за грошима і титулами!
Ви тільки подивіться.
Так зневажаєш багатство, а сама приповзла
просити свою частку.
-Леді Денбері… -Мені від вас нічого не треба.
Так, чого не скажеш про твою дочку.
-Мамо? -Фонд, який ми для неї створили.
Він має чітку умову:
вона мусить вийти за знатного англійця з гарною репутацією.
Ти ж не думала, що ми дозволимо ще одному поколінню
бруднити ім'я Шеффілдів?
Діді, про що вони?
-Що ти накоїла? -Ентоні, ти знав про це?
Я все поясню.
А вона успадкувала твою схильність оминати правду.
Або це в неї від батька.
Досить.
Здається, що вас прогнали з вищих кіл через погані манери, а не інші гріхи.
Ви не проявили ні краплі поваги до родини Шарм, я цього не терпітиму.
-Я заявляю… -Я цього не терпітиму.
Леді Мері чудово виховала своїх доньок.
Вони розумні, добрі, віддані жінки
і роблять честь своїм батькам.
І оскільки ви не бажаєте ризикувати своїм соціальним становищем,
спілкуючись у такому товаристві,
можете негайно звідси піти.
Повірити не можу!
Карету лорду й леді Шеффілдам.
Почекають надворі.
І запрошення на весілля не чекайте,
бо ви його не отримаєте.
Це обурливо.
Якщо думаєш, що успадкуєш бодай копійку,
то сильно помиляєшся.
Лорде і леді Бріджертон.
-Я маю вибач… -Нам уже час.
Так.
Дякую за вечір, леді Денбері.
Було дуже повчально.
Мілорде…
Доброго вечора.
-Ти збрехала. -Будь ласка.
Лорде Бріджертон!
Лорде Бріджертон, благаю вас.
-Нам уже час. -Будь ласка.
Мамо, зустрінемося вдома.
Ви маєте знати. Едвіна невинна. Вона нічого не знала.
Приїзд сюди, пошуки пари. Я хотіла найкращого.
-Не сердьтеся на неї. -Я не серджуся.
Вона, як і я, гадки не мала про ваші маніпуляції.
-Це не маніпуляції. -Посагу не буде?
Без прихильності Шеффілдів.
Думаєте про посаг?
Якби не ви, ми б прихильності Шеффілдів не втратили.
Шкода, що так сталося.
Але і міс Едвіну, і мене ввели в оману,
тож краще скасувати ці заручини,
щоб уникнути нових сварок.
Я не заплямую її репутацію.
Мати й леді Денбері придумають…
Не треба нічого придумувати. Я не розумію.
Чому ви це пропонуєте?
Ви збиралися одружитися з моєю сестрою,
незважаючи на всі мої заперечення,
а тепер хочете її відкинути.
Чому?
І не говоріть мені про посаг, сер.
Він вам не потрібен, ми обоє знаємо.
Скажіть, у чому її вина?
Її вини тут немає. Тільки ваша. Ви унеможливили наш союз.
-Але я поїду в Індію. -Та хоч на край світу!
Думаєте, на цій планеті є закуток,
куди ви можете податися
і звільнити мене від мук?
Я джентльмен.
Таким мене виховав батько, але моя честь висить на ниточці,
яка тоншає з кожною миттю,
проведеною з вами.
Ви - моя погибель…
і об'єкт усіх моїх бажань.
Днями й ночами я мрію про вас.
І що б я не…
Ви хоч знаєте, скільки є способів спокусити леді?
Чого б я тільки вас не навчив.
Я цього не просила.
Щоб мене мучили ці почуття.
Ховатися від сестри.
Відволікатися щоразу, як ви заходите в кімнату.
То ви згодні.
Це нестерпно.
Неможливо.
Якщо я одружуся з вашою сестрою, ми з вами будемо зв'язані навіки,
і кожен день свого шлюбу я проведу,
жадаючи вас, мріючи про вас,
жахаючись того дня, коли ниточка моєї честі урветься.
Такого майбутнього ви хочете для нас?
Для своєї сестри?
Я мушу йти.
Нам обов'язково сидіти, як статуям?
Я хочу на бал, хизуватися новим нареченим.
Варлі?
Впевнені, що ми не отримали
жодного запрошення на вечір? Може, ви щось пропустили?
Ні, мем. Нічого не було.
Може, нас знову цураються через обставини заручин Пруденс?
То це я винна?
Я цього не казала.
Це ж не ти домовилася зустрітися з кузеном в оранжереї?
Треба радіти, що досі маємо кухарку й камеристок, так, мамо?
Жодного запрошення, відколи ми повернулися в місто.
Я повідомлю поштаря.
Це не жарти.
Ми повинні бути поважною сім'єю.
Але я роками страждаю від зневаги знатних кіл
з тих чи інших причин.
Ситуація змінилася, коли приїхали ви,
але тепер ви заручені, тому ми знову стали ізгоями.
Ще одна причина розірвати ці заручини.
Це не варіант.
Лорд Каупер.
Чого він від вас хотів?
Хотів інвестувати в шахти.
Й інші джентльмени, в яких забагато часу і грошей.
-Погоджуйтеся. -Копальні нічого не варті. Рубінів немає.
А вони як дізнаються? Попливуть в Америку?
Ви серйозно.
На кону майбутнє вашої сім'ї, мілорде.
Я ще в житті не була такою серйозною.
Нехай інвестують. Беріть усе до останнього фунта.
Наші статки відновляться.
Пруденс матиме достойне весілля,
а мене вже ніхто ніколи не цуратиметься.
Едвіно.
Відколи віконт почав залицятися до мене,
я відчувала, що ти щось приховуєш.
І тепер знаю, що мала рацію.
Усі ці справи з Шеффілдами і їхнім багатством…
Ти не могла мені довіритися і розказати, як усе насправді.
Я дуже шкодую, бон, що не розповіла нічого ні тобі, ні мамі.
Після смерті тата
я взяла на себе відповідальність за наші справи.
Я написала Шеффілдам і коли дізналася про їхні умови,
то побачила відповідь на всі наші проблеми.
Я думала, що чиню правильно,
захистивши тебе від цього тягаря.
Але знай,
він висів наді мною щодня.
Я вже не маленька, Кейт.
Я вже доросла жінка, готова стати дружиною.
Так.
Так, я знаю.
Якщо лорд Бріджертон не бажає скасовувати наші заручини,
то гроші Шеффілдів не такі вже й важливі?
Щойно я вийду заміж за віконта,
засобів вистачить на нас усіх.
Він щедрий і багатий.
Я впевнена, що віконт забезпечить і тебе, і маму.
Він…
Можливо.
Але, Едвіно, це не твій тягар.
Як шлюб з коханою людиною може бути тягарем?
Ти його кохаєш?
А як я можу його не кохати, коли він так благородно заступився за нас?
Моє найпалкіше бажання - стати його дружиною.
Його віконтесою.
Але він ще мусить нас пробачити.
Думаєш, пробачить?
Цього я не знаю.
Я ненадовго.
ДРУКАРНЯ НА ЧАНСЕРІ ЛЕЙН
Не кажіть, що їхали о цій годині,
щоб виправляти мої тексти.
Я могла поїхати непоміченою лише зараз.
І я навпаки
приїхала до вас по пораду.
Невже?
Не зловтішайтеся так.
Таке буває рідко і навряд чи повториться.
У мене є питання щодо думок у цій брошурі.
Ну, такі ідеї не для всякого ума.
Або те, як ви їх висловлюєте,
залишає бажати кращого.
Або ви ще недостатньо бачили світ,
щоб їх осягнути.
Обов'язок.
Саме він, а не закон чи віра, як мені часто здається,
не дає нашому хисткому суспільству розвалитися.
Обов'язок щодо звання й титулу.
Вірність своєму імені.
Він вимагає цілковитої покори
і великих жертв.
Але що стається,
коли такий обов'язок
суперечить істинному бажанню серця?
Що ж, тоді з'являється підґрунтя
для чималого скандалу.
Питання лише в тому,
чи прислухаються зацікавлені сторони до мого попередження?
Чи вже надто пізно
повертатися до обов'язку
і відвертатися від бажання?
Міс Шармо.
Бачу, ви й далі катаєтеся верхи ранками.
Як, здається, і ви.
Я не міг заснути.
Я також.
Ви вирішили, як вчините?
Я довго міркував, але іншого виходу не бачу.
Я поговорю з міс Едвіною сьогодні
і покінчу з усім.
Тільки так ми зможемо
виплутатися з цієї безвиході.
Щойно заручини буде скасовано, наші шляхи вже ніколи не перетнуться.
Немовби ми ніколи не зналися.
Так не можна. Не можна так чинити.
Не розбивайте серце моїй сестрі.
Вона добра й щира. Такої доброї душі ви більше не знайдете.
Вона дуже любить мене,
і я собі не пробачу,
якщо лишу її без щасливого майбутнього.
Я не розумію. Ви були проти цього союзу від самого початку.
Я помилялася! Я не позбавлятиму вас честі,
але й не дивитимусь на муки Едвіни.
Ви вважали її ідеальною парою. І повірите в це знову.
Будь ласка.
Будь ласка, лорде Бріджертон.
Ентоні.
Дотримайте слова. Одружіться з сестрою.
І зробіть це якомога швидше,
бо почуття, яке нас мучить, пройде.
Вгамується, стане стерпним,
а згодом і взагалі зникне.
Звичайна пристрасть. Мусить, бо інакше ніяк.
Гаразд.
Я подбаю, щоб весілля відбулося якнайшвидше.
Переклад субтитрів: Юрій Бик