EN NETFLIX-SERIE
Turen ned kirkegulvet
kan være den lengste turen en ung dame har gått.
Den er ikke bare kirkens lengde,
men utallige dansegulv
og stier med promenering om ettermiddagene.
Det er derfor ikke rart om føttene blir slitne
eller, Gud forby, snubler
foran alle de oppmerksomme øynene som følger nøye med.
Flyr den?
-Litt, Deres Majestet. -Hva slags svar er det, litt?
Den svever ikke, men hvis De vil,
kan jeg sette den på en høy pinne og la den seile ned.
Bare hvis du følger den.
Fyrverkeriet er klart, Deres Majestet.
Innstilt til å gå av etter at brudeparet sier "Ja".
Det du har planlagt, er ikke bra nok, Brimsley.
Gjør dem større, lengre, sterkere.
Våre gjester må bli fengslet.
Jeg tror jeg ba om at Hans Majestets fløy stenges i dag.
Jeg ønsker ikke at noen skal gå seg vill og ende opp…
…et rart sted.
Selvsagt. Men De kan være sikker på
at Hans Majestet var i godt humør i morges.
Hva med vår andre store plan?
-Er alt på plass? -Ja.
Alle unge damer som vi tror kan være lady Whistledown,
får en tjener som følger med.
Å bare se på er ikke nok.
Vi må fange skriversken.
Kanskje du kan spre falske rykter,
slik at når Whistledown trykker dem, kan vi spore opphavet.
-En genial idé, ma'am. -Ja, det var derfor jeg tenkte på den.
Forfatteren tror hun har lurt oss alle
med sin ulovlige spionasje og rapportering.
Ingen har skarpere øyne på sosieteten enn meg.
Du må roe deg ned, Bon. Hold deg i ro.
Alt er så rart.
Jeg har møtt tusen morgendager, men alle har ført til denne.
I morgen er en dag du har forberedt deg på hele livet. Du er klar.
Jeg trodde det var sant. Men nå som viscounten har fremskyndet ting…
Har det gitt deg tvil?
Å ha bryllupet tidligere er et tegn på ekte følelser,
men det har gjort meg nervøs også.
Vær trygg, viscounten elsker deg.
Han har gjort kur til deg
med hengivenhet og vært tydelig helt fra vi kom.
Man skal bare nippe til spriten.
Har du ikke hørt det? Viscounten vil være rask nå.
Bryllup, så drink. For Edwinas skyld håper jeg
det stopper før bryllupsreisen.
Var du alltid så vulgær,
eller har nakne modeller gjort hjernen din til kull?
Må han velge bare én?
Det er et privilegium å ikke være den førstefødte.
Dere kan velge deres lidenskaper og eventyr,
mens jeg må gjøre…
Kjære bror, når du gifter deg,
har du omsider gjort din plikt, så du kan slutte å minne alle om det?
Påminnelsene er også min plikt, så nei.
Jeg ønsker at når han ser på meg, vet jeg at han virkelig elsker meg.
Jeg frykter at han ikke ser på meg ofte nok.
Blikk kan være viktige, Bon, men også flyktige.
Viser bare lidenskap, kanskje. Ikke noe mer.
Så viscounten føler lite lidenskap for meg?
Selvsagt ikke. Det jeg mener, er at ekte kjærlighet er noe helt annet.
Det er når resten av verden blir stille.
Det er ikke øyne som møtes, men sjeler som danser.
Setter seg sammen.
Gjør plass til hverandre til
det ikke er noe annet sted å gjemme seg.
Ingen grunn til bekymring. Mye vil være helt likt,
bortsett fra at jeg endelig får min vikomtesse, som kreves.
Ja. Ikke mye skal endre seg.
Men snart har vi en liten Anthony å hanskes med,
som løper rundt og roper om alle sine små plikter også.
Ja, han blir også en tyrann.
Sies det ikke at når haldi smøres på en ugift person,
vil de finne en verdig partner som gjør resten av verden stille også?
-Edwina. -Så, så.
Det er din tur til å bli stille.
Skål!
Hva drikker vi for, om ikke fremtiden?
Skål for…
…søsteren.
Søsteren?
Portvakten.
Jeg tror velsignelsen ville vært større om viscounten også deltok.
Lord Bridgerton har nok sine egne bryllupstradisjoner.
-For at du vant. -Hør! Hør!
Du er glad i å skryte av seiere, ikke sant, bror?
Du store, Prudence. Stå rett.
Opp med haken. Brystet ut.
Men skal jeg stå slik hele dagen?
Slutt å fikle.
Lord Featherington har så nådig latt deg låne dette vakre smykket for anledningen.
Det er veldig tungt.
Det betyr at det er svært verdifullt. Husk det.
Er du sikker på dette?
Den unge damen får oppmerksomhet helt naturlig.
Hun får folk til å snakke om verdifulle smykker
som kom rett fra dine gruver.
Jeg sier selvsagt at du er ganske stille om hvor godt det går, av beskjedenhet.
Og når ektemennene kommer til deg, godtar du avtalene.
Selvtilliten din er beundringsverdig.
-Vil du at jeg skal underkaste meg? -Det sa jeg ikke.
Jeg nyter en dame som tar kontroll.
Unnskyld meg, frue.
Ja, ja.
Jeg møter deg i vognen.
Prudence.
Mademoiselle Penelope, jeg har gjort endringene du ba om.
Takk, Madam Delacroix.
Det er en stor risiko å møte deg her.
Din mor vet at du ikke har en kjole som må repareres.
Dette kunne ikke vente.
Hva vet du om lærlingen som jobber på trykkeriet? En Mr. Theo Sharpe.
Om du vet navnet hans, vet du mer enn meg.
Har noen av avisguttene nevnt ham?
Er det noe mer alvorlig du vil fortelle meg om vår lille bedrift?
Om det er problemer i sikte, kan jeg ikke være innblandet.
-Forretningen min er for viktig… -Min også.
Og nei, ingenting å bekymre seg for.
Madam Delacroix?
Jeg ventet deg ikke.
-Er det regningen vår… -Nei, madame.
Jeg sa akkurat at jeg er helt forvirret.
Denne leveransen er til Bridgerton.
Jeg kom hit ved en feiltagelse. God dag.
Kan du forestille deg det? En kvinne som driver sin egen bedrift.
Ikke rart at hun blir forvirret. Skynd deg. Vi kan ikke komme for sent.
Didi?
Hva er det?
Jeg tok dem med hjemmefra.
Jeg visste sesongen ville bli en suksess.
De er vakre. Hvorfor har jeg ikke sett dem før?
De tilhørte min mor.
Amma brukte dem på bryllupsdagen og tok vare på dem.
Til deg?
Jeg tok dem med til deg.
Jeg insisterer.
Vakre armbånd til en vakker brud.
Didi. Jeg vet at det har vært vanskelig,
og du likte ikke viscounten, men jeg håper vi finner glede i dag.
Jeg er glad hvis du er glad.
-Han tok båndet mitt! -Jeg gjorde deg en tjeneste.
Ikke løp etter hverandre. Eller, ikke ta hverandre.
Dere må se pene ut.
Hvorfor virker ingen klare for bryllupet?
-Mrs. Wilson! -Mor.
Ikke så høyt.
Uansett hva du har gjort mot din bror, må du ordne opp.
-Jeg klarer aldri å drikke som deg, bror. -Enkel medisin.
Fortsetter du å drikke, får du ingen ettervirkninger.
-Tenk om dere brukte kreftene fornuftig. -Har noen sett Anthony?
Benedict, se til ham. Dagens følelser har nok forvirret ham.
Mor.
Anthony.
Du er klar.
Selvsagt. Født klar, faktisk.
Skal vi gå?
Lady Danbury.
Lady Bridgerton.
Vi to har visst ikke snakket siden middagen med Sheffields.
Det kan stemme. Men hvorfor skulle vi det?
Du har vel ikke enda flere private opplysninger
du ønsker å dele med meg?
-Du må vite… -Nyt bryllupet , lady Danbury.
Tenk at jeg finner dere to midt i all denne overdådigheten!
Hennes Majestets kjærlighet til diamanten overgår selv lady Whistledown.
Daphnes bryllup var ikke så stort, og hun giftet seg med en hertug.
Kanskje dronningen bare vil ha oppmerksomhet. Kronen er jo ganske tung.
Kanskje hun tror hun må bevise at hun er viktig og dyktig.
-Det er vel likt for alle? -Det tror jeg.
Ikke hør på ham. Har vært utålelig siden han kom hjem fra Hellas.
-Eller besøket hos lady Crane? -Grunn er ikke så viktig som sannhet.
Man må skape seg et navn om livet skal bety noe.
-Et edelt mål. -Takk, Pen.
Det er overraskende at du og Eloise er så gode venner når dere er så ulike.
Hva mener du?
Du har fornuft.
Det er tåpelig å prøve å gjøre inntrykk på folk
som ikke har en eneste original tanke.
Hvorfor skape seg et navn om det bare skal skrives på dansekort?
Hva med lady Whistledown? Hun snakker jo om alle.
Nei, ikke om alle.
Kanskje hun ikke vet om folk utenfor sosieteten som fortjener oppmerksomhet.
Snakker du om Mr. Sharpe igjen?
Jeg har fulgt advarslene dine.
Teoretisk sett.
-Det ville vært dumt å besøke ham. -Og på ordentlig?
Jeg besøkte ham forleden. Men det er ikke så skandaløst som du tror.
-Jeg er bare interessert i tankene. -Er det vennskap?
Naturligvis. Hva annet?
-Søster. -Du er sen.
Jeg ble faktisk forsinket av tvil
om hvorvidt dagens selskapeligheter skjer eller ei.
Liker ikke hertuginnen bruden din?
Jeg synes Miss Edwina er vakker og fortjener sannheten,
vi må ikke nekte henne den.
Jeg er forvirret. Hvem nekter hva til hvem?
Benedict, du må unnskylde oss. Hertuginnen har visst meninger.
-Men jeg vil vite… -Forloveren hører på brudgommen. Gå.
Jeg har gått for langt til å snu, Daph.
Miss Edwinas liv blir ødelagt om vi ikke gifter oss,
og vår familie ville også lide av skandalen.
Dette var alltid planen.
Og hva med søsteren?
Hun har lagt egne planer for fremtiden. Planer som ikke inkluderer meg.
Vi har bestemt at det ikke er noe mer mellom oss. Det kan det ikke være.
Lurer du på hva far ville si på en dag som denne?
Han var den eneste du virkelig respekterte.
Den eneste du hørte på.
-Om pappa var her… -Du vet ikke hva han ville sagt.
Far hadde andre ord for meg enn deg.
Så ikke fornærm meg med grunnløse antagelser.
Jeg har vært her.
Og jeg har sett deg på alle stadier.
Jeg så du forandret deg da han døde.
Vet du at du ikke gråt en gang?
Du sluttet helt å le.
Det var som om du ble en helt annen person,
oppslukt av andres forventninger.
Hadde jeg noe valg?
Jeg forandret meg så familien kunne overleve,
du kunne bli respektabel nok til å bli gift med en hertug.
Jeg er glad på dine vegne, men jeg er ikke som deg.
Jeg har aldri ønsket å bukke under for gleden av å være forelsket.
-Jeg kan ikke unne meg det. -Du kan velge å være lykkelig.
Å følge hjertets ønsker
istedenfor å dytte bort følelser som kommer til overflaten.
Det bør ikke være luksus, men rett til å velge, å kjempe for familien du vil ha.
Jeg kjemper for familien jeg har.
Du forstår aldri. Du ble født for å gifte deg inn i en annen familie.
Jeg ble født for å videreføre Bridgerton-navnet. Det er viktigst.
Det er ganske lett å være egoistisk når du ikke har noen andre du må svare til.
Jeg sørger over deg, bror.
Alle disse avgjørelsene du tar, som du så er bitter på oss for.
De gir deg ikke familiens respekt. De får oss bare til å synes synd på deg.
Ikke noe mer.
Takk.
Du store.
Du er så vakker, vennen min.
Didi?
Ja, Bon?
Jeg kan ikke bruke dem.
De tilhører meg ikke, og jeg vil ikke føle at jeg tar det som er ditt.
De var ment for deg.
Du burde bruke dem.
De kler deg, Kate.
Tiden er kommet, unge dame.
Kom.
Vi legger alt sladder bak oss en gang for alle.
Vi gir dem et bryllup de vil huske og viser dem hvem vi virkelig er.
Miss Edwina, du er nydelig.
Takk, min herre. Jeg er glad du er fornøyd.
Sett dere.
Kjære alle sammen,
vi er samlet i Guds åsyn og i menighetens nærvær,
for at denne mannen og denne kvinnen skal forenes i hellig ekteskap.
Det skal ikke skjødesløst inngås,
ei heller uten råd eller mening,
ikke for å tilfredsstille menns lyster,
som beist som ikke har tanker,
men med respekt, ærbødighet,
nøkternt…
Min herre.
Erkebiskopen vil at du skal gjenta, min herre,
etter ham.
Ja, selvsagt.
Jeg, lord Anthony Bridgerton…
Tillat meg.
Kan jeg fortsette?
-Beklager. -Beklager.
Viscount, gjenta etter meg.
Jeg…
-Miss Edwina… -Jeg trenger litt tid!
-Hva skjedde med bryllupet mitt? -Bruden ser ut til å ha rømt.
Pust, Edwina. Det er bare nerver.
Vi ber om te, og når du har noe i maven, er du sterk nok til å gå ut igjen.
Viscounten forstår det, ikke sant, Kate?
-Kate, kanskje du henter teen… -Jeg vil ikke ha te!
Jeg vil ha sannheten.
-Plutselig har du ikke ord? -Edwina. Kate.
-Jeg vet ikke hva som skjer. -Jeg skal si hva som skjer.
Etter å ha fylt hodet mitt med tull, om følelser og blikk mellom kjærester…
-Edwina. -Du har følelser for ham!
Du ville ha ham selv, hele tiden.
-Det er ikke sant. -Du kan ikke nekte for det, Kate.
Hvordan kunne jeg ha vært så dum? Du løy for meg igjen og igjen.
Du sa det.
Du sa vi ikke hadde flere hemmeligheter, men nei.
Sheffield-arven, det var bare begynnelsen på ditt bedrag.
Jeg lurte meg selv til å tro at du hadde de reneste hensikter,
at ditt eneste ønske var at jeg skulle bli lykkelig.
Og du er ingen idiot. Det er sannheten.
Elsker du ham?
Hva?
Du sa du hatet ham. Men det betydde bare at følelsene dine…
Følelsene dine var sterke.
Elsker du ham?
Edwina, jeg…
Det er nok.
Det kan ikke komme noe godt ut av dette nå.
Vi må alle roe oss ned litt.
Du har skjult så mye fra meg.
Gå. Hvor som helst, Kate.
Har dette noe å gjøre med middagen med Sheffields den kvelden?
Eller har noe enda større skjedd som vi må diskutere, Anthony?
Miss Edwina er bare opprørt. Hun roer seg.
Miss Edwina er visst litt skjør.
-Litt frisk luft hjelper nok. -Lerke.
Erkebiskopens snakk om livslange løfter kan ha skremt henne.
Hun skjønte at ekteskap er fengsel for kvinner.
Må du alltid være så… du?
Hvordan skulle jeg ellers være? Gift og stille?
Kanskje hun ville skifte kjole.
Absurd. Hun var vakker.
Kanskje vi bør la Anthony få litt pusterom.
Er det det du trenger, bror?
Nettopp.
Hva?
-Du vet noe. -Nei.
Daphne, du er hertuginne, men fortsatt min datter.
Fortell meg hva du vet.
Et mislykket bryllup med dronningen som vertinne.
-Som om jeg trengte mer forlegenhet. -Det er ikke Deres Majestets feil.
Lady Whistledown vil få det til å se slik ut.
"Hennes Majestet har valgt dårlig."
Min en gang perfekte smak blir betvilt.
Hennes ord er altfor tyngende for meg.
Deres Majestet, med all respekt,
kan vi komme i en situasjon som ikke kan reddes.
-Det ville være lurt… -Den må reddes.
Du gikk jo god for denne familien, lady Danbury?
Jeg ville aldri ha valgt Miss Edwina
som min diamant, eller arrangert denne store affæren,
om det ikke var for deg.
Dette er like mye din feil som alle andres.
Det må du ikke glemme.
Det skal jeg ikke.
Kanskje jeg kan gå og finne Miss Edwina.
Kanskje det er noe jeg kan gjøre.
Brimsley.
Eskorter gjestene til haven, og ikke la noen dra.
Bryllupet gjenopptas snart, og vi fortsetter planene.
Alle sammen.
Jeg hørte Miss Edwina ikke har spist siden forlovelsen
for å passe i kjolen.
Ikke rart hun ble syk.
Jeg hører legen har hentet igler for å få henne bedre.
Kan du tenke deg?
-Ganske pinlig for lord Bridgerton. -Mer bekymringsfullt for oss.
Vi har jo ingen garanti for
at de andre unge damene ikke vil gjøre det samme?
Forlater alle brudgommene.
En fordelaktig hendelse, min herre.
Sosieteten liker ingenting bedre enn en skandale.
Alle vil se og høre alle detaljer.
Nå må vi bare fange oppmerksomheten deres.
Prudence.
Vil du fornærme lord Featherington ved å ikke vise frem dette vakre smykket?
Jeg forstår ikke hvorfor han bryr seg om jeg liker det.
Vi er forlovet, og han prater knapt til meg.
Skal forlovelse være stille?
Gjør som jeg sier. Vil du heller være uten noen, som Penelope?
-Gud forby. -Kom.
Jeg har tenkt mye på det du sa.
Om Mr. Sharpe og hans interesse.
Nei. Jeg mente ikke at du skulle tenke på det. Du må få ham ut av hodet.
Jeg vet det er rart,
men jeg antok at vi bare hadde et intellektuelt bånd,
et vennskap basert på likesinnede tanker og samtaler.
Men hva om du har rett? Om han føler mer?
Jeg sa aldri… El, vil du at han skal føle mer?
Mine følelser for hans følelser spiller ingen rolle om jeg ikke vet hva han føler.
Kanskje du har gått lenger enn du bør alt.
Hørte du ikke om lady Marys problemer da hun giftet seg under sin rang?
Ingen snakker om ekteskap, Pen.
Jeg snakker om tankens klarhet.
-Jeg vil bare vite det. -Hvorfor?
Jeg kan godta visse mysterier.
Jeg får aldri vite hvorfor menn ble ledere, når kvinner er bedre egnet.
Eller hvorfor modisten plager kundene med trange korsett og vonde stoff.
Får kanskje aldri vite hvem Whistledown er.
Og du godtar mysteriet?
Selvfølgelig ikke, men noen mysterier løser jeg kanskje aldri.
Dette med Theo, Mr. Sharpe, kan jeg løse.
Men hva er poenget? Du kan jo ikke gjøre noe.
Hvis jeg vet det sikkert, blir det en lettelse.
Det er det å ikke vite som er så plagsomt.
Å tenke gjennom alt i samtalen.
Se på alle bevis og fortsatt ikke være sikker.
Det er en behagelig, stimulerende, spennende type plage.
-Har du følt det før? -Nei.
Jeg kan bare tenke meg det.
Lord Bridgerton.
Lady Mary.
Jeg håpet å snakke med Miss Edwina.
Naturligvis.
Lord Bridgerton.
Denne forsinkelsen er vel ganske uventet.
Absolutt.
Men jeg må spørre om det faktisk er en forsinkelse og ikke noe mer?
Jeg lurer på om det kan være noe annet som er involvert i vårt forhold.
-Du tror kanskje… -Vær så snill.
Ikke gi meg flere løgner eller halve sannheter, min herre.
Det er det minste jeg ber om.
Jeg er innstilt på ekteskapet.
Det at vi har kommet til denne dagen til tross for forstyrrelser, er bevis nok.
Absolutt.
Men jeg lurer fortsatt på om det er ekteskapet
eller meg du virkelig vil ha.
Det er begge deler.
Miss Edwina, jeg har ikke tvilt siden første møte.
Det var tydelig for meg da, som nå, at det vi deler, er større enn alt annet.
Og hva mener du vi deler?
Vår plass.
Våre roller. De passer sammen.
Jeg, som viscount. Du, som diamant.
Ingen av oss valgte det selv.
Vi er bundet til hverandre på den måten.
Det var derfor jeg aldri ga deg opp, selv når noen syntes jeg var dum.
Det var derfor Sheffields fornærmelser ikke påvirket meg, eller ingen medgift.
Fordi du elsker meg?
Jeg forstår deg.
Jeg føler med deg.
I et visst lys er jeg deg.
Vi har ikke noe valg. Vi kan ikke unnslippe rollene. Men når vi er gift,
kan vi møte disse vanskene sammen.
Hva med søsteren min?
Hvilken rolle vil hun spille mellom oss i fremtiden?
Tornen fjernes lett fra våre livs blomst.
Hun har ingen plass i vår fremtid.
Når vi gifter oss, drar hun tilbake til India, som hun vil.
-Og du og jeg blir fri fra henne. -Og det ønsker du nå?
Det vet jeg nå.
Stor avstand mellom oss bringer deg og meg nærmere.
Men den fremtiden er bare mulig om du bestemmer deg i dag for å…
…gifte deg med meg.
Jeg har blitt fortalt hvordan min fremtid ser ut
altfor mange ganger, min herre.
Men jeg er ingen tosk.
Jeg kjenner skandalen som kommer hvis vi to ikke gjør dette nå.
Men jeg synes ikke det er god nok grunn.
Jeg trenger et øyeblikk.
På fremtiden min.
Men bare slik jeg kan forestille meg den. Du må forstå.
Selvsagt.
Du kan ikke være her.
-Miss Sharma… -Dette er mitt tilfluktssted.
-Et skap? -Ja.
Det er ikke stort, men oppfylte hovedkravet mitt
da du ikke var her. Gå da, og la meg være i fred.
Vi må snakke.
-Vet du hvor upassende dette er? -Jeg har nettopp møtt Miss Edwina.
Hun var sintere enn jeg trodde hun kunne være.
Du kan ikke klandre henne.
Jeg kjenner henne ikke så godt som du,
det er derfor jeg kommer til deg. Du må gjøre noe.
Hva skal jeg gjøre?
Mer planlegging og lureri for å få henne med på leken?
Det virker som om min søster endelig har skjønt alt.
Jeg burde egentlig være stolt.
Så du har tenkt å slutte å hjelpe henne
og gjemme deg i et skap mens hun ødelegger livet sitt?
Jeg har ødelagt livet hennes.
Du burde ikke være her.
Bare…
Vent.
Farvel, min herre.
Lady Danbury.
Hva gjør du her?
Det er en god grunn til at jeg er her inne og ikke der ute.
Det er ikke likt deg å gjemme deg.
Vel,
vi trenger alle å reflektere av og til,
synes du ikke?
Lady Bridgerton.
Jeg må be om unnskyldning for at jeg
ikke delte visse opplysninger med deg.
Denne saken mellom Sharmas og Sheffields.
Det var ikke mitt ansvar, men jeg ville ikke at det skulle avsløres
slik det ble på middagen.
Hele planen er ute av kontroll.
Det er den.
Daphne har endelig bekreftet noe jeg har fryktet lenge.
Noe jeg tror du også har observert.
Hennes Majestet ønsker at jeg ordner opp i dagens situasjon.
Og for første gang i mitt liv…
…vet jeg ikke hva jeg skal gjøre.
Påfugler!
Fryktelige skapninger!
De angriper, uprovosert.
Som om dagen kunne bli mer problematisk!
Du kan alltid si at det ikke er noe å gjøre.
Dronningen av England?
Jeg vil heller gå ut og gi hånden min til en av de fuglene!
Det ville vært mindre smertefullt.
Tror du bruden kommer tilbake til alteret?
Det er bare én som kan svare på det spørsmålet.
Hva?
-Har mamma… -Du vet visst alt.
Hvordan kunne jeg tilby innsikt?
Hun er ute og får litt luft.
Edwina, du må vite at jeg aldri mente å såre deg.
Jeg vet jeg burde fortalt deg mer. Jeg burde ha fortalt deg alt.
Ja. Ja, jeg hadde en gang følelser for viscounten.
Men de var ingenting mot kjærligheten jeg hadde og fortsatt har, for deg.
Og du må vite at jeg skal gjøre alt jeg kan for å sikre din lykke.
Inkludert å dra tilbake til India? Er ikke det din løsning?
Jeg må gjøre opp for meg.
Mine følelser for lord Bridgerton er ikke viktige.
Vi har ingen fremtid sammen. Men du…
Edwina, du ble født til å være vikomtesse.
Viscounten sa det samme.
Jeg forventer nesten å oppdage at dere forberedte dette på forhånd.
Jeg er ikke for stolt til å innrømme at han har rett.
-Du fortjener dette. -Hvorfor?
Hvorfor meg og hvorfor ikke deg?
Du ser på din unge alder og naivitet som en hindring,
men det har skjermet deg.
Du husker ikke da Appa døde og vår verden falt i grus.
Så for å redde oss fra en enda verre skjebne,
lovte jeg å ikke tenke på meg selv før du og mamma ble tatt hånd om.
Jeg ga opp det jeg hadde uten å angre, og jeg ville gjort det igjen.
Jeg gjør det nå. Jeg gir alt jeg har for å beskytte deg.
Si noe, Bon. Hva som helst.
Jeg vet ikke hva som er verst.
-Ditt svik eller din medlidenhet. -Edwina, du er min søster…
Halvsøster.
Det jeg er, Kate, er en voksen kvinne.
Og for første gang i mitt liv kan jeg ta en avgjørelse basert på hva jeg vil.
Jeg har alt sett for meg livet jeg ville leve med lord Bridgerton
som vikomtesse på Aubrey Hall.
Det lever i mitt eget sinn, og jeg kan gjøre som jeg vil.
Så om jeg velger å gifte meg med Anthony,
er det for å glede meg og ingen andre.
Du må forstå det.
Hvis jeg gjennomfører dette bryllupet,
har det ingenting med deg å gjøre.
Er visst noe med bryllupsreisen.
Miss Edwina var ikke fornøyd med den enkle lord Bridgerton hadde planlagt.
Hun bruker forsinkelsen til å forhandle om en
ny reiserute med dronningens velsignelse.
Det ser ut til at Miss Edwina er mye mer utspekulert enn vi trodde.
-Mine herrer. -Kom an, Featherington.
-Et bedre sted for forretninger? -Trodde du var lur, Featherington.
Er disse gruvene så lønnsomme som ryktene sier?
Jeg reiste ikke over Atlanteren for småpenger.
Om det er interesse, kan jeg gi beskjed til mine menn i Georgia.
-Bra. -Absolutt.
Og jobber disse mennene for deg, Featherington?
Selvsagt.
Hvorfor gi beskjed til arbeiderne om investeringen er din?
Fordi jeg må skrive til mine menn for å få den siste rapporten.
Kloke investorer vil gjerne vite
om det er rubiner eller ametyster vi finner flest av for tiden.
Mr. Mondrich, jeg må spørre om denne klubben din.
Et beundringsverdig tiltak, og en smule overraskende.
Hva vet en bokser om å drive bedrift?
Omtrent like mye som en gentleman vet om gruvedrift.
Unnskyld meg.
Kom inn.
-Har du fått noen avtaler? -Nesten.
Du har ikke mye tid, min herre.
Hvem vet hvor lenge bryllupet blir forsinket?
Vi får kanskje aldri et så ivrig publikum igjen.
Stol på meg.
Vi må ikke tiltrekke oss for mye oppmerksomhet.
Det må virke som det bare er for noen få.
Dessuten må vi ikke risikere å ha med folk med skandaler.
Det er best å konsentrere oss om folk
som ikke er spesielt populære, og som ikke har så mye å si.
Og hvem ville være på listen?
Cowpers, Clarksons, Gorings, Wallaces.
Kanskje et bedre spørsmål: Hvem er ikke på listen?
Bridgertons, antar jeg.
De har nok skandale i dag, helt alene.
De virker populære.
Ikke tro det er basert på hvem jeg liker. Det er strategi.
Ville aldri trodd du likte noen. Jeg ville blitt altfor sjalu.
Spar sjarmen til investorene.
-Hvorfor det? Jeg har mye til overs. -Dine løgner er bortkastet på meg.
Jeg trenger ikke lyve.
Du er altfor utspekulert til å falle for det.
Du og jeg ser sannheten.
Derfor er dette et lovende partnerskap.
Jeg ser deg for den dyktige kvinnen du er.
Fetteren min var toskete på mange måter, men mest ved å forlate denne verden
med en genial kone.
Vi må…
…tilbake til haven før folk ser at vi ikke er der.
Etter deg.
Jeg må takke Deres Majestet for en så flott begivenhet.
Alle detaljer. Den tar pusten fra en…
Jeg liker lovprisningen, lady Bridgerton,
men om du ikke er her for å si at din sønn og hans brud
står ved alteret, har jeg ikke tid.
At bryllupet mislykkes er uakseptabelt.
Lady Danbury, hva har du å si?
Som alltid, Deres Majestet,
blir jeg ydmyk av Deres sjenerøsitet.
Selv om…
Det er ulikt deg å ikke finne ord, lady Danbury.
Selv om det gjør oss vondt, er lady Bridgerton og jeg enige om
at det er opp til Miss Edwina å bestemme sin skjebne.
Vel.
Jeg visste ikke at diamanten var større enn kronen.
Det er den ikke, Deres Majestet.
Unnskyld, Deres Majestet.
Det er notert, helt klart.
Jeg håper ikke min innsats i dag var bortkastet.
Det var ikke bortkastet, Deres Majestet.
Men mer bevis på kjærligheten De har til folket, ma'am.
Miss Edwina og jeg kommer ydmyke foran deg nå
med en anerkjennelse av…
Er det ingen som kan komme på noe annet å si til dronningen sin
enn ren smiger?
Det er det åpenbare valget.
Barn.
Er du her for å si du skal gifte deg med ham eller ikke?
Så du det?
-Deres Majestet. -Deres Majestet.
Fyrverkeriet?
Det var så flott!
Skal det være mer?
Kjære. Det virker…
Jeg er sen til seremonien.
Min konge.
-Kan noen komme og hjelpe? -Jeg mente ikke du skulle vente, Lottie.
Bruden min. Min vakre brud.
Men hvor er erkebiskopen
og menigheten vår?
George.
Hun er strålende, ikke sant?
Hva…
Hva gjør de?
Slutt! Gå! La meg være!
Lottie…
Hun blir en ypperlig dronning,
Deres Majestet.
Jeg hører dere hadde mange prøvelser mens dere kurtiserte.
Men i dag…
I dag blir alt verdt det, ikke sant?
Jo.
Da kan De kanskje hvile, Deres Majestet,
før dere begge styrer kongeriket med kjærligheten og vennligheten
som dere to har sammen.
Min dronning.
Edwina…
Feirer du?
Har du lyktes alt, Colin?
Bare om det jeg ser etter, er på lerken.
Jeg er sikker på at du finner målet ditt en dag. Alle gjør det.
-Har du funnet ditt? -Selvsagt ikke.
Men jeg tror nok det både er livlig og tilfredsstillende.
Som ikke snakker til den jeg er, men til den jeg skal være.
Jeg blir utfordret til å være modig og vittig.
Mitt mål vil føre meg langt unna min mors haukeblikk.
Mitt mål…
…skal gjøre meg fri.
Hva kan det være?
Drømmene dine er større enn du later som, Pen.
Ja, de er bare fantasier, men
jeg synes vi må tillate oss slike private øyeblikk,
så vi kan møte livet med drømmers styrke.
Lady Crane hadde rett om deg.
Lady Crane?
Hva sa hun?
At du likte meg.
At du aldri ville forlate meg.
Jeg begynner å tro det nå.
Vi bør visst ta et kakestykke før alt er borte.
El?
-El, hva… -Jeg har bestemt meg for å besøke Theo nå.
Det er din brors bryllup. Folk merker det.
Ingen merker det. Alle tenker på Anthony og Miss Edwina. De savner ikke meg.
Bare fordi du får en sjanse, må du ikke ta den.
Det er annet å gjøre. Så du påfuglene?
Plagsomt å bare tenke på tankene hans når jeg burde tenke på egne.
Jeg…
-Vet ikke hva jeg skal si. -Ikke si noe.
Det er alt jeg ber om. Jeg sier det bare fordi du er min venn,
og jeg vil ikke at hemmeligheter skal splitte oss.
Liker du den?
Deres Majestet…
Jeg brukte den på Hans Majestets gulljubileum.
Her.
-Jeg kunne ikke… -Jo da.
Miss Edwina.
Jeg valgte deg til sesongens diamant av en grunn.
Ja, du er meget vakker,
men du gjorde inntrykk.
Det gjør du fortsatt. Og du kan fortsatt det.
Selv etter dagens forvirring.
Og spesielt etter alt man har sett privat.
Alt jeg har sett, er kjærligheten en konge deler med dronningen sin,
og ingenting mer.
Jeg ville ikke funnet ord for det, selv om jeg får en million liv.
Utfordringen med kronen er at den er håndgripelig.
En fysisk påminnelse om posisjonen.
Det er derfor lady Whistledown deler ut brosjyrer
istedenfor å hviske rykter.
Hvisking er bare relevant så lenge det sies,
men en avis representerer mer.
At noe er fysisk, gjør at det varer.
Det samme kan ikke sies om ekte kjærlighet.
Den endrer seg. Den glemmer.
Den tvinger deg til å huske hvem du en gang var.
Og du må velge hvordan du skal leve med det, om og om igjen.
Hvordan tar man det valget?
Det kan jeg ikke diktere.
Jeg er din dronning,
men selv jeg må innse hvor viktig det er at alle bestemmer
hva de skal gjøre med ekte kjærlighet.
Alle fortjener å ta det valget,
slik alle fortjener å føle kraften.
Men man må vite…
…det er det vanskeligste og beste valget man kan ta.
Å gifte seg er en menneskelig handling.
Dyr krever ingen kontrakt eller medgift.
Hønen og hanen avgir ingen løfter.
Sendte du beskjed?
Jeg trodde du sendte bud.
Jeg har bestemt meg.
-Det er best dere hører det fra meg. -Kanskje vi burde snakke alene.
Jeg kan ikke gifte meg med deg, lord Bridgerton.
Du kan ikke gi meg det jeg vil ha.
Det jeg fortjener.
Det alle fortjener.
Jeg vet kanskje ikke hvordan ekte kjærlighet føles,
men jeg vet hva som ikke er det.
Det er ikke bedrag
eller vandrende øyne
eller en rolle som skal fylles.
Jeg kan ikke gifte meg med deg, for jeg kan ikke forråde meg selv.
Du vil aldri møte øynene mine på samme måte
som du møtte min søster sine ved alteret i dag. Aldri…
Aldri se på meg på samme måte.
Du sier at du har brukt livet ditt på å prøve å gi meg alt jeg trengte,
men du ga meg bare alt du ønsket deg selv,
som om mitt liv ikke var mitt eget.
Jeg ba ikke om noe av det, Kate.
Så i dag er jeg sikker på at det ikke er jeg som taper på å gå.
Det er du.
Din drøm, din plan, dine følelser som jeg bare hadde lånt.
I dag
har du mistet kraften din,
mens jeg har bestemt meg.
Og det er seier nok for meg.
La folk komplisere ting
med seremoniene og kakene sine.
Det er jo rart at folk gifter seg i det hele tatt?
Miss Edwina kan ikke få noe bedre enn viscounten.
Kanskje det er derfor hun ombestemte seg. Hun vet at hun ikke er ham verdig.
Eller kanskje vi må se viscounten med nye øyne.
Kanskje Miss Edwina oppdaget noe vi andre også vil vite om.
-Deres Nåde. -Hertuginne.
-Skal vi dra hjem, mamma? -Ja, det synes jeg.
Noen kaller bryllup det ultimate vågesprang.
Mens andre vil si
at det er den ultimate dårskap.
Du har kommet langt for å spørre meg om noe, så kom igjen.
Jeg har tanker.
Det kan være et problem for en i din verden.
Tanker jeg vil dele med deg.
Deler du dem ikke nå?
Det jeg ikke sier, er at ofte,
når jeg leser noe nytt eller
interessant eller provoserende,
er det deg jeg tenker på.
Det er deg jeg vil snakke med om de tankene.
Ja vel.
Så jeg lurer på om
du også tenker på meg
når du tenker.
Jeg har lest alle disse.
Og?
Og…
Jeg gjemte dem til deg.
Jeg tenkte du kanskje kunne
dele tankene dine om dem.
Venter ivrig på ett ord.
"Ja."
Brudeparet erklærer kun intensjoner,
uten garanti for lykke.
Alt er ikke tapt. Jeg har hørt noe.
Det bør være verdt forstyrrelsen.
Vår felle for lady Whistledown har gitt et resultat.
Ekteskap er ikke stort mer enn et ritual.
Vi tvinger ikke hanen eller høna, men vi henter egg likevel.
Gjør det oss mer komplisert,
eller bare sta, som tror at vi må ordne
det naturen allerede har bestemt?
Vi burde vel gå.
Lord Bridgerton?
Din søster er modigere og klokere enn oss begge.
Hun hadde mot til å handle ut fra det hun følte mellom oss. Og her står vi,
helt stille…
Etter å ha følt det i månedsvis.
Jeg står her…
…fordi idet vi drar…
Med en gang vi går ut døren…
…møter vi sannheten.
Vår situasjon.
Våre feil.
Vi har sviktet, min herre.
Våre plikter.
Vårt ansvar.
Vi har sviktet.
Så tilgi meg
om det nå er mitt ønske…
…å stanse tiden.
Å utsette det uunngåelige.
Bare et øyeblikk,
å ikke tenke på det som kommer.
Å vente.
Farvel, min herre.
Tekst: HC