A NETFLIX SOROZATA
Térj magadhoz! Gyerünk!
Ne hagyj itt!
- Uram! - Szobát!
Istenem! Kate!
Azonnal hívjanak orvost!
Van egy vágás a fején.
Leszorítottam, de varrni kell.
- Miss Sharma! Hall engem? - Takarót! Még reszket!
Hadd lássak munkához!
Mi történt? Látták, hogy behozod.
Jól van?
Nem tudom.
Te jól vagy?
Az én hibám.
Az egész az én hibám.
Anthony!
Hát hol marad?
Egy hete publikált utoljára.
Már két-három számnak meg kellett volna jelennie.
Talán nem tudott többet írni arról a radikális bűnözőről,
Eloise Bridgertonról.
Hé, te! Mit műveltél a botránylapunkkal?
Ma nincs semmi, uram. Kér egy újságot?
Abszurdum!
Remélem, Whistledown újra tollat ragad, hogy írjon a közelgő esküvőmről.
Talán pihentette a tollát,
hogy ne kelljen egy ilyen érdektelen ügyről írnia.
Vagy más életét már nem tenné tönkre.
Mama, egy hete nem láttam Eloise-t!
Nem teheted be a lábad abba a házba. Megértetted?
Szóval, hol tartunk Mr. Bridgertonnal?
Közel a cél. Ma délután találkozom vele.
Remek! Nem gondolja, hogy elkölthetnénk a bevételünk egy részét?
A kasszánk túlcsordul.
Jól jönne egy nagyobb fegyverszekrény.
Én inkább valamiféle ünneplésre gondoltam.
Varley!
Lord Featheringtonnal bált adnánk.
- Kitűnő ötlet! - Hogy végre megünnepeljük az eljegyzést?
Hogy végre mindannyiunkat megünnepeljünk.
Fényt akarok, csillogást és aranyat! Mindenből a legjobbat akarom, Varley!
És úgy hívjuk majd…
„a Featherington-bál.”
Milyen eredeti!
Már küldöm is a meghívókat, asszonyom.
És mi legyen Bridgertonékkal és Sharmáékkal?
Tekintve a háznépük állapotát…
Izgalmas lenne a két családot újra együtt látni.
Mindenki szereti a drámát.
Mindenki tudja, hogy Miss Sharma még lábadozik a balesetéből.
Muszáj ilyenkor tréfálkozni a családján?
Hívja meg őket! Szegények persze valószínűleg nem jönnek el,
de hadd lássa mindenki, milyen jó dolgunk van!
Egy ilyen tragikus év után.
Arra gondoltam…
Rózsa és orgona. Ezúttal talán az legyen! Az vidám.
Köszönöm, Mrs. Wilson.
Virág Sharmáéknak? Megint?
A rothadó virág szörnyű annak, aki gyengélkedik.
Nem megyünk a Featherington-bálra, ugye?
Nem tudom. Gondolom, jó, hogy meghívtak bennünket.
A reggeli sétám során ketten is elfordították a fejüket.
Úgy tűnik, legalább Lady Whistledown nem ír erről.
Úgy tűnik, már egyáltalán nem ír. Nem így van, Eli?
Eloise…
talán egy séta Penelopéval kitisztítaná az elmédet.
Más sem hiányzik neki, mint hogy magamfajták társaságában lássák.
Ők tudják, milyen rossz ez.
És te is. Ha nem is vallod be.
Senki nem szólt, hogy elment három alkalmazott.
Ezekről a dolgokról tudnom kell.
Nem csak minket érint a rossz hírnevünk, Anthony.
Colin! Lennél szíves tájékoztatni a dolgokról?
- Nem követem a személyzet ügyeit. - És a számlák?
Úgy tűnik, azokat sem követed,
mivel a könyvelés során észrevettem, hogy jelentős összeget vettél ki.
Mire?
Ha tudni akarod,
egy befektetésről tárgyaltam Lord Featheringtonnal.
Ez okozza a gondokat ebben a házban.
Hogy senkit sem érdekel a vezetése.
Hisz csak 21 éves!
Senki sem dönthet itt önállóan?
Firkálj tovább!
A te ügyeidről ne is beszéljünk! Számukat sem tudom.
Megbocsátotok?
Én is elmennék.
Ne aggódj, bátyám!
Értesíteni foglak minden lépésemről.
- Igen. Sok a firkálnivalóm. - Nekem meg az olvasnivalóm.
Engem vár a latinlecke.
Hogy van?
Nem tudom. Még…
- Hát nem jártál nála? Már egy hete… - Nem mondtam, hogy sok a dolgom?
Hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem aggódom érted, Anthony.
Erre most nincs időm!
Nos…
talán szakíthatnál rá némi időt.
Miss Eloise! Csomagja jött.
- Nem akarok semmilyen… - Ezt talán akarja.
Odakint leszek.
Hát megkapta.
Miért nem szólt hamarabb?
Miért hazudott tovább?
Átvert engem, pedig egész végig tudta,
hogy az igazi Lady Whistledown itt nyomtatta a botránylapját.
Nem mondhattam el.
Akkor nem, amikor még figyelt.
Mit gondol, miért küldtem el, bár az ellenkezőjét akartam?
Nem akartam, hogy együtt lásson minket, és hogy kitoljon önnel.
Ahhoz már késő.
Bocsásson meg, Miss Bridgerton!
Mindenért.
Whistledown már másik nyomdát bíz meg.
- De ön az igazságot érdemli. - Többet is.
Úgy tűnik, már egyáltalán nem ír.
Ezért ez remek alkalom, hogy megtaláljuk őt,
mert még gyanútlan, és mivel ismeri a módszereit,
én pedig igyekvő vagyok, együtt leleplezhetjük.
Mindent tudnom kell, amit ön.
A kéziratok korán reggel érkeztek.
Úgy heti kétszer.
- Megvan a csomagolásuk? - Az sosem volt.
Selymekbe varrva jöttek.
Örömmel fogadtam a mai meghívását, felség.
Azt hittem, nem akar látni
a közelmúlt eseményei után.
Igen.
Úgy tűnik, van egy kis szabadidőm,
mióta Lady Whistledown nem köti le a figyelmem.
Gondoltam, szolgálhat némi pezsdítő eszmecserével.
Soha nem tudtam meg az igazi okát annak,
hogy a vikomt és a menyasszonya
miért nem sétáltak vissza az oltárhoz.
Volt ennek köze
Lord Bridgerton radikális szellemű húgához?
Nem tudhatom, asszonyom. Mostanában mindannyian
az idősebbik Miss Sharmáért aggódtunk,
aki, reméljük, hamarosan felépül a balesetéből.
Hát persze.
Küldök néhány nyakláncot együttérzésem jeléül.
- Ez kedves öntől. - Nem gond.
Gondolja, hogy más is az oltár elé lép ebben a szezonban?
Talán Lord Fife
és az a durcás leány, aki hárfaművésznek véli magát?
Nem tudok ilyen ügyről.
Lady Whistledownnak monopóliuma volt az ilyen spekulációkra, nem igaz?
Talán mindannyiunknak jót tenne,
ha új érdeklődési köröket találnánk.
Törődj a te dolgoddal, Will!
És a „dolgod” alatt ezt a bárt értem. Gondoskodni kell róla.
Tehát hol is vannak ezek a bányák?
Nem adnám ki a pontos helyet,
nehogy más felderítők is felbukkanjanak ott.
Mondrich!
Örülök, hogy itt látom.
Nos, ez az ő bárja.
Úgy fest, a Lord inkább magánhivatalként kezeli, ahol a terveit szövögeti.
A „szövöget” elég kellemetlen szó, nemde?
Mr. Bridgerton, ezt nem gondolhatja komolyan.
- Ez az ember csaló. - Már elnézést, Mondrich!
Úgy tűnik, ebben hasonlít néhai kuzinjára, akivel magam is kapcsolatba kerültem,
és akinek gátlástalan cselekedeteit egykor tévesen elnéztem.
Saját szemével láthatja majd.
Featheringtonék adják a szezon legpazarabb bálját.
- Fényűző egy olyan családtól… - Őket hagyja!
Featheringtonéké jó család, igazságtalanul bemocskolt hírnévvel.
A helyében óvatos lennék a vádaskodással,
mivel aligha engedheti meg magának még több vendég elűzését.
Tán máshol is intézhetjük az ügyeinket, Featherington.
Colin Bridgerton bekapta a csalit.
Az, hogy visszaadta a hálószobámat,
nem jelenti azt, hogy csak úgy beronthat.
Bocsásson meg!
Nos, a bál nagyszerűen alakul.
Arany virágok, arany italok, arany mindenütt.
Nem kedveli az aranyat?
Mr. Bridgerton meggyőzésével csaknem kimerítettük a társaságot.
- Ez hogy lehet? - Hatékonyak voltunk. Kiváló csapat.
Nos, még mindig ellátogathatunk a jómódú vidéki családokhoz.
Vidéken igen kevés a jómódú család.
Eközben az itteni családok várják a befektetéseik megtérülését.
Ez az egész nemsokára széthullik.
Ne mondja, hogy nincs menekülési terve, uram!
Elhagyjuk Londont.
Elutazunk Amerikába.
Én biztosan nem teszek ilyet.
Szeret itt nyeregben lenni, ugye?
Akkor képzelje el, milyen jó lesz egy új városban lenni!
Számtalan lehetőség vár ránk, végtelen gazdagságot érhetünk el együtt.
Portia, mi még jobb csapat lehetnénk
ennek az istenverte társaságnak a korlátai nélkül.
Ugye tudja, hogy Amerikában nincs királyság?
Ön lehetne a királynőjük.
Gondoljon bele!
És…
nagyon is szeretem az aranyat.
Nem teheted ezt, nővérkém!
Nem hagyhatsz így itt. Nekünk még…
Kérlek!
Edwina!
Mama! Lady Danbury! Gyorsan!
- Drágám? - Ébren van!
Hála az égnek! Küldjenek orvosért!
Kate!
Emlékszel?
Emlékszem, lovagoltam a parkban.
És az esésre is.
Mama, Edwina, annyira sajnálom!
Pihenned kell. Ne erőltesd meg magad!
Lord Bridgerton meglátogatott?
Ő… ő mentette meg önt a parkban.
Méghozzá lovagiasan.
Ő hozta önt ide vissza néhány napja.
És azóta?
Értem.
Igazatok van.
Pihennem kell.
Hamarosan én is kimegyek a szalonba.
Anthony!
- Felébredt? - Egy cseléd mondta Mrs. Wilsonnak.
Ez… elképzelhetetlen.
Hogy találtál valakit.
Valakit…
akit szeretsz, és…
Úgy sajnálom!
Annyira sajnálom, hogy te voltál ott aznap apáddal.
És sajnálom mindazt, ami az azt követő napokban történt.
Ha visszamehetnék…
Fogalmad sincs, mennyire szeretném, ha mindent megváltoztathatnék.
Minden este erre gondolok, mielőtt lehunyom a szemem,
aztán minden reggel, mielőtt kinyitom.
Ez soha nem fog elmúlni.
Nem hiszem, hogy meglátogathatnám.
Edmund elvesztése életem legnehezebb időszaka volt.
És a fájdalom, amit éreztem…
leírhatatlan.
De van egy dolog, ami legalább némi vigaszt nyújtott nekem.
A tudat…
hogy mindig, újra és újra azt az életet választanám,
amit vele éltem.
És ha kell,
kérdés nélkül átélném újra ugyanezt a fájdalmat,
mert az igaz szerelem mindent megér.
Történjék bármi.
Ne veszítsd el őt, Anthony!
Nem veszítheted el őt.
Mademoiselle Bridgerton!
Mit csinál itt egyedül? Azt hittem, nem érdeklik a vêtements.
Nem ruhákért jöttem.
Inkább azért, hogy – úgymond – megruházzam.
Együtt dolgoztak, igaz? Lady Whistledownnal.
Fantasztikus egy elméje van.
Egykor azt hittem, ön az. Ez tévesnek bizonyult.
De tudom, hogy a futárai folyton ki-be hurcolják a csomagjait,
ami tökéletes helyzet ahhoz,
hogy szemrebbenés nélkül nyomdába küldje a kéziratait.
Nem tudom, miről beszél.
„Delacroix, bár régi bútordarab, legalább érti a szakmáját.”
Whistledown ritkán bókol.
Nem sok hölgy venné bóknak, ha „régi bútordarabnak” neveznék.
- Az üzlete felvirágzott, miután ő… - Miss Eloise!
Ostobaság lenne tőlem egy ilyen botrányos emberrel lepaktálni.
És öntől is ostobaság, hogy így szaglászik,
tekintve, hogy mit írt önről nemrég Whistledown.
Nemde?
Madame Delacroix, szeretném, ha bearanyozna minket.
Eli!
Kint találkozunk.
Tudom, hogy nem láthatnak velem, rövid leszek!
Whistledown tényleg Theónál nyomtatott.
Theo mindent elmondott.
Azt hittem, már nem keresed. Nem volt elég, amit írt?
Nem figyelsz rám! Meg fogom találni!
Ne kiabálj velem!
Sajnálom. Én…
Az emberek tudják, hogy beszéltél vele. Theóval.
Hírbe hoztak egy alsóbb osztálybeli férfival.
Biztos hallottad a pletykát.
Ki? Ki beszél erről?
Szolgálók.
Akik a házaikban hallották. A nővérem kérdezett erről a minap.
Azt hittem, diszkrét voltam. Biztos ez?
Whistledown jót tett veled.
Ha erre rájönne, és írna róla, akkor…
A családod már így is nagy bajban van.
Túl régóta morfondírozol rajta.
Kedvelted, aztán megutáltad. Elég!
Nem akarok többé hallani róla.
A botrányod szele hamarosan elcsitul.
Alig várom a napot,
amikor köztünk minden a régi lesz.
Bridgerton! Tessa! Csatlakozhatok?
Sok jó ember, ugye…
Mr. Bridgerton örömmel lát itt, mielőtt még a két énem összefog ellene.
A…
Csak…
Ez figyelemre méltó.
Ez az eddigi legjobb munkád.
Talán mindannyian érdemlünk egy italt.
Örülök, hogy szépen fejlődsz, Bridgerton.
Sokan azt hittük itt, többet fogsz inni, mint festeni.
Miért feltételeznék ezt?
Tekintve a felvételed körülményeit.
Hogy az alapja, nos, tudod…
Rupert!
Világosítsatok fel, ha kérhetném! Mi…
A bátyád nagy összegű adománya az Akadémiának.
Az biztosította a helyedet.
Azt hittem, tudod.
Lord Bridgerton!
Örülök, hogy ébren látom.
Hallom, ön talált rám és hozott haza biztonságban.
Nos, hálás lehetek az első versenyünkért a parkban.
Ha nincs az a sorsdöntő pillanat,
ki tudja, mi történhetett volna még?
Köszönöm a virágokat.
Van még mondanivalója, uram?
Eljöttem önhöz.
Másnap reggel.
Hogy bocsánatot kérjek.
Ennél sokkal többet érdemelt.
Túl sokat engedtem meg magamnak. Én…
nem akartam, hogy így történjen, ezért…
- Bocsánatot kérek. - Már mondta…
És a kezét.
Miss Sharma!
- Itt állok, és… - Mit csinál? Nem.
Uram, nem kell, hogy bármire is megkérjen.
Kate!
Visszamegyek Indiába.
Amint tisztázom a dolgokat a húgommal, visszatérek Indiába. Ezt már eldöntöttem.
És a családja pénzügyei?
Lady Danbury még egy szezonon át támogatja őket.
Biztosan boldogulnak egyedül is, hisz én nem vagyok segítségükre.
Tehát elmenekül.
Kérem, távozzon!
Menjen!
Akkor talán a másik divatárus?
Részben azért ment csődbe, mert Whistledown dicsérte Delacroix-t.
Akkor titkol valamit.
Talán. De elég fortélyos.
Ha Delacroix benne van, sosem vallja be.
Még egy nyom, ami sehova sem vezet.
Ne fáradjon!
Bocsásson meg!
Én…
Ez abszurdum.
- Én soha nem… - Nem, ez az egész abszurdum. Én…
Nem találkozhatunk többé így.
- Az ön ötlete volt. - Tudom.
Én…
Igen, az volt.
És sajnálom, hogy vesztegettem az idejét.
Valóban?
Vagy más okból hagyja abba a vadászatot?
Az emberek beszélnek rólunk, Theo.
És általában nem érdekel, mit gondolnak mások…
de ön fontos nekem.
És ha így folytatjuk…
Nem élném túl,
ha ön viselné a következményeket.
Tudhattam volna.
Hogy ön sem lehet különb, mint a többi hölgy.
Semmi baj, Miss Bridgerton.
Megmártózott kicsit az én valóságomban, hogy kevésbé nyomasszák
osztályának meg nem érdemelt előnyei.
Most visszatérhet az életébe…
én pedig az enyémbe.
Sajnálom, hogy nem tudtam megtalálni a szerzőt.
Sok szerencsét!
Theo!
Kate!
- Nem szabadna egyedül lenned. - Sokkal jobban vagyok.
Egy hétig nyomtam az ágyat. Évek óta nem voltam ilyen kipihent.
Nagyon fárasztó volt a szezon.
Edwina,
tudom, hogy nem lesz könnyű újra elnyerni a bizalmadat.
De hajlandó vagyok tovább próbálkozni, bármennyi időbe is telik.
Amikor gyengélkedtél, csak az érdekelt, hogy jobban legyél.
De most, hogy jól vagy, vannak kérdéseim.
Mindig volt valami közted és a vikomt között?
Egész idő alatt hazudtál nekem?
Magamnak hazudtam.
Talán…
volt köztünk valami, de…
akkor jöttem rá, amikor már késő volt.
De mikor már tudtad, miért nem mondtad el?
Miért én magam raktam össze, mint egy bolond?
Tagadni akartam az érzéseimet.
- De… - Túl erősek voltak.
Amikor híre jött a balesetednek,
csak arra tudtam gondolni, hogy nem is ismerlek.
És te sem ismered saját magadat.
Kate, én már nem akarok szerepet játszani.
Szeretném igazán megismerni magam, és téged is.
Mert a hölgyeket, akiket eddig játszottunk,
nem igazán kedvelem.
Ne mutassuk meg az új énjeinket Featheringtonék ma esti bálján?
Édes…
Nem akarom, hogy miattam gyere.
Bárhogy is döntesz most,
remélem, hogy azért teszed, mert őszinte vagy magadhoz,
és nem bárki más miatt.
Úgy látom, a szívfájdalom melankóliája gyötör.
Mit tudhatsz te arról?
Nem sokat, az már igaz.
De éreztem már a szívfájdalmat festményeken.
Gainsborough portréin vagy…
Turner égboltjain.
És mi érződik egy Bridgerton-képen?
Csalódás.
- Az ihlet hiánya. - Nem megy jól az Akadémia?
Imposztor vagyok, Eli.
Kiderült, hogy Anthony fizette ki a helyemet.
Ez nem jelenti, hogy amúgy nem sikerült volna.
Tudom, milyen, ha szélhámosnak érzed magad.
Báltermekben parádézni tollas ruhákban,
és valaki másnak tettetni magam.
Nem akarok elmenni erre a borzalmas bálra,
pedig Pen is ott lesz.
Ő most ráadásul elég ostobának is gondol.
Szeretnél kísérőt?
Micsoda? Persze hogy nem.
Mert… úgy tűnik, ráérek.
A szélhámos duó, mit szólsz?
Bátyám!
Gregory!
Nem aludnod kellene?
Nem tudok aludni.
Valami baj van?
A latintanárom úgy véli.
Kiabált velem.
Azt hiszi, ostoba vagyok.
Sajnálom, hogy megzavartalak.
- Én most… - Gregory, várj!
Gyere ide!
A latintanárod nem tart ostobának.
Engem tart ijesztőnek.
Túl sokat kérek tőle, és tőled is.
És mindenki mástól.
Hasonlítok rá egyáltalán?
Vagy te ütöttél rá?
Apára.
Apa olyan volt…
Mindketten hasonlítunk rá.
Megvolt benne az én komolyságom.
De a te tréfás természeted is.
Tényleg?
Egyszer ragasztót tett Benedict cipőjébe.
Bárcsak megtréfálhattam volna!
Jó lett volna, igen.
Nem beszélünk róla eleget, igaz?
Nem tudok róla sokat.
Ez azért van, mert túl sok mindenben
túl későn vettem részt.
A legjobb ember volt, akit ismertem.
Jó kedélyű volt, az igaz, de…
bátor is, és sosem félt küzdeni.
Nemcsak a családjáért…
hanem minden másért is.
Kedvesem!
Hogy érzed magad?
Nos, jól vagyok.
Látom, nem vagy báli ruhában.
Csomagolnom kell az útra,
és még mindig nem tudom biztosan, hogy menjek-e ma este.
Kate!
Remélem, nem azért utazol,
mert el akarsz menekülni a nehézségek elől.
Túl jól ismerem az érzést,
és elmondhatom, hogy ez soha nem bölcs döntés.
- Szörnyű így látni téged. - Az én hibám, mama.
- Minden, ami történt. - Edwina megbocsát. És én is.
De magamnak nem bocsátok meg. Segítenem kellett volna neki.
A családomnak, és ehelyett…
Hiba volt hagynom, hogy egyedül vezesd Edwinát.
Ez az én kudarcom volt.
- Appát gyászoltad. - De te is.
Miután édesanyádat is elveszítetted. Kate…
Sajátodként fogadtál be.
És soha nem bántál velem másképp. Mindent neked köszönhetek.
Semmivel nem tartoztál nekem.
Soha nem kellett kiérdemelned a helyed ebben a családban.
Az első naptól fogva szerettelek.
A szeretet nem olyasmi, amivel tartozik az ember.
Leányomként érkeztél az életembe,
és sosem láttalak másként.
Én…
Elszomorít, hogy nem hiszed el,
hogy megérdemled a világ minden szeretetét.
Megkérte a kezemet.
A vikomt.
- Micsoda? - És nemet mondtam, mama.
Pusztán kötelességből kért meg,
holmi félreértelmezett kötelességtudatból, miután mi ketten…
Nem szeret engem, mama.
És nekem…
nemet kellett mondanom.
Édesem!
Pompás!
Nemde?
Akár az esküvőnk ízelítőjének is vehetjük.
Tán Jack kuzin ma este végre táncolni fog velem?
Ha jót akar magának, akkor nem.
Elájulok!
Ez bál megkoronázza minden erőfeszítésemet!
Felség!
Ez most nem fog menni, mama.
Sajnálom. Félek, megint csalódást okozok.
Azzal okoznál csalódást, ha érdekelne, mit gondolnak mások.
Az nem te lennél.
Nem akarom, hogy eltitkolj előlem bármit is.
Nézd…
idáig eljutottál a szezonban.
Kár lenne most visszafordulnod.
Na gyere!
Készen állok.
Fife a lomtárban volt a hölgybarátjával.
Húsz percig, már ha elhiszi.
Pen!
Eli!
Élvezed az estét?
Én sem.
Igazad volt… Theóval kapcsolatban.
Hiba volt, hogy kapcsolatba kerültem vele.
Hallgattam rád, kivontam magam az ügyből.
Nem fogadta jól, de azt hiszem, jó döntés volt.
- Eloise… - Köszönöm, hogy megvédtél.
Igaz barát vagy.
- És Whistledownt… - Már nem keresem.
Végleg eltűnt.
Így most már másról is beszélhetünk.
Például Lord Fife-ról.
Hallom, nemrég sokat időzött Miss Goringgal egy lomtárban.
Gőzöm sincs, miért.
Ezt meg hol hallottad?
Miss Goring ott van a frissítőknél,
és titkon papírt tömköd a keblébe.
Már tudjuk, kinek. Nézd!
Milyen éles meglátás, Pen!
Örülök, hogy eljöttél.
Nem hagyhattam ki az utolsó estét veled, mielőtt elmegyek.
Akkor mit mondasz?
Meghódítsuk a táncparkettet?
- Kivel? - Önmagunkkal.
Nem mondhatnak rólunk semmit, amit még nem hallottunk.
És a csaknem halálos kalandod talán nem a legjobb társadalmi tőkénk?
Nem fél egy tönkrement Bridgertonnal táncolni?
Jólesik kavarni az állóvizet.
A gyönyörű nyaklánca is jóleső látvány.
Lord Featherington ajándéka?
Tizenhét rubin, nem kevesebb.
Csak nem féltékeny, Mr. Bridgerton?
Káprázatos.
- Csak sajnos eltört a kapocs. - Igen?
Megjavítsam önnek?
Az inasunk ért az ékszerekhez.
Ugye ez nem valami koholt kifogás arra, hogy meglátogasson?
Gyere velem!
Colin, botrány lehet abból, hogy mi ketten…
Georgiában nincsenek drágakőbányák. A kuzinod, Lord Featherington,
sajnálom, hogy ezt mondom, Pen, de…
nos, utánanéztem.
Azt hiszem, szélhámos.
Micsoda? Mit mondasz?
Ha igazam van, akkor ez a nyaklánc…
- Penelope? Mr. Bridgerton? - Mit jelentsen ez?
Ez azt jelenti…
hogy ez a nyaklánc üvegből készült, hamis.
Ahogy ön is.
Hogy meri így kihasználni
az apa és férj nélkül maradt, védtelen hölgyeket?
Csak a hírnevük miatti aggalomból
intézem ezt az ügyet személyesen.
De követelem, hogy adja vissza az összes összegyűjtött pénzt,
és azonnal hagyja el a várost.
Mama!
Én majd megoldom ezt. Mr. Bridgertonnak pedig örök hála.
Meg kell sürgetnünk a terveinket.
A pénz már a ládában van.
A bál végeztével holnap az első hajóval indulunk Amerikába.
Holnap? De hisz az túl korai, uram. Mi lesz az ifjú hölgyekkel?
- Később utánuk küldünk. - Később? Mikor?
Nos, velünk jöhetnek. Bár biztosan nehéz lesz meggyőzni őket
az éjféli indulásról a déli államokba.
Ez megkönnyebbülést is jelent majd.
Nem kell ragaszkodnom a Prudence-szel kötött jegyességemhez.
A jövőben más lehetőségeink is lesznek.
Ugye?
Vissza kellene mennünk a bálba.
- Colin! - Jól vagy?
- Azt hiszem. - Az jó.
Mert most táncolunk.
Órákig próbáltam ezt a beszédet a fejemben.
Ha a kuzinod nem fizet, és nem hagy békén titeket,
nem köszöni meg, amit kap tőlem.
Elképesztő voltál, Colin.
Hálás vagyok a gondoskodásodért.
Mindig gondoskodom majd rólad, Penelope.
Te különleges vagy nekem.
Ahogy te is… nekem.
Nem kerülheted őt egész este, nővérkém.
És ne is próbáld!
Legalábbis miattam ne.
Légy az a nővér, akinek ismerlek!
Légy szellemes, bátor és érző szívű!
Ne félj a szívedet követni,
hiszen túl sokáig tetted pont az ellenkezőjét.
Oly hosszú időn át rám áldoztad a fényedet!
Itt az ideje, hogy önmagadért tündökölj.
Lord Bridgerton!
Miss Sharma!
Épp kifelé indultam.
Továbbra is távolságot kell tartanunk, tekintettel a…
Talán nem kellene.
Tán még megsajnálnak a bámészkodók.
A táncparketten voltam,
pár nappal egy szörnyű fejsérülés után.
Szükségem volt valakire, aki támogat.
Aki megkérdi, hogy vagyok.
Talán épp önbe botlottam.
Hány ujjat mutatok?
Hármat.
Tehát felkér táncolni?
Utoljára?
Igent fog mondani?
Abbahagyjuk?
Csak nézzen rám!
Senki más nem számít.
Micsoda botrány!
Ezért maradt el a húg esküvője?
Ugyan, gyermekem!
Az esküvőre azért nem került sor, mert egyszerűen meggondoltam magam.
Ez valahogy elkerülte Lady Whistledown figyelmét.
Szerintem gyönyörűek együtt.
Valóban gyönyörűek.
Ugye?
Hát nem?
- Igen, felség. - Valóban.
Természetesen, felség.
Akkor miért nem táncol senki más?
Miss Edwina…
meséltem már önnek az unokaöcsémről?
Aki herceg.
És facér.
Mindenki menjen ki! Meglepetésem van az önök számára.
Eloise!
Honnan szereztél ennyi pénzt?
- Miért kutakodsz a dolgaim közt? - Válaszolj!
Az nem a te dolgod.
Nem az én dolgom. Értem.
És pontosan mi a te dolgod, Pen?
Megdöbbentett, ahogy ma pletykákat meséltél…
mert sosem hallottam tőled ilyet.
Talán beszéltél már ilyen dolgokról, de ma este hallottam először,
hogy kimondod őket.
Olyan ismerősen hangzott.
A te szavaid.
Nem csak a tartalom vagy a téma,
de a mintázat is.
Úgy hangzott, mintha megírták volna.
Szerinted mi ennek az oka?
Az, hogy túl sokat olvastad Whistledownt.
A hangja visszhangzik a fejedben, Eloise.
Először én is erre gondoltam.
De aztán eszembe jutott,
hogy mindig úgy a falhoz tapadtál,
és gyűjtögetted innen-onnan a pletykamorzsákat.
Hogy mikor a szezon elején
rosszalltam a gyémántválasztás gyakorlatát,
Whistledown elhatárolódott a dologtól.
Hogy te voltál azon kevesek egyike, aki tudhatott Miss Thompson terhességéről.
Nem hiheted…
Aztán beugrott, hogy azt mondtad, pletykálnak…
rólam és Theóról.
Csakhogy erről Whistledown
hetekkel ezelőtt írt volna.
Ezért dolgoztál Madame Delacroix-val.
Mert azt az elméletet már elvetettem.
Mert ez személyes ügy volt.
Úgy sajnálom, Eloise!
Sajnálom. Mindenben igazad van.
- Meg akartalak védeni. - Valóban?
Azzal, hogy rólam írtál legutóbb?
Azzal, hogy elmondtad a világnak a titkainkat?
A királyné elhitte, hogy nem te vagy. Megmentettelek.
Te csak saját magadat akartad megmenteni.
Azért, hogy pénzt kereshess mások kárára.
Miss Thompson kárára. A bátyám kárára.
Az egész családom kárára. A saját családod kárára!
Miattad vetettem véget a barátságomnak Theóval!
Szinte az egyetlen örömömnek, és miért? Az öncélú manipulációd miatt!
Fogalmad sincs, milyen szörnyű volt ilyen sokáig titkolni ezt
előled és mindenki elől!
Whistledown volt a mindenem, de most feladtam.
Végeztem vele.
Megírtam, amit írtam, és feladtam miattad.
Nem is ismerlek téged.
Most rád nézek, és csak szánalmat érzek irántad.
Elzárkózol itt, ebben a szobában,
írod a titkos kis botránylapod,
és bemocskolsz mindenki mást, mert a való életben
túlságosan félsz kiállni magadért.
Megéred a pénzed, Penelope.
Unalmas petrezselyemárus vagy.
Én legalább tettem valamit.
Te mindig csak beszélsz arról, hogy csinálsz valamit.
Nagy terveid és ambícióid vannak,
de én vagyok az, aki tett valamit, és ezt nem tudod elviselni, ugye?
Hát milyen ember vagy?
Soha többé nem akarlak látni, és beszélni sem akarok veled.
Erre tessék!
Hamarosan megkezdődik az igazi ünnepség.
Nos, ha már el kell mennünk,
legalább emlékezetes búcsúpartit adtunk.
Én adtam emlékezetes búcsúpartit…
önnek.
A cselédek már csomagolják a holmiját.
Vagyis a legszükségesebb dolgait,
és elég pénzt, hogy visszamehessen Amerikába,
és eltűnjön az életünkből.
- Azt hittem, együtt megyünk. - Nem.
Ön megy el. Egyedül.
- Portia… - Soha többé ne érjen hozzám!
Portia, mi egy csapat vagyunk.
Méghozzá nagyszerű.
Nekem már van csapatom.
Három fiatal hölgy, akik gyakran irritálóak és dacosak,
de az enyémek.
És ön nyilván egyáltalán nem törődik velük,
ezért elküldöm önt a kedvenc személyével. Saját magával.
Ez a terv legalább annyira az ön ötlete volt,
mint az enyém.
Sőt, inkább az öné.
Ön szerint bárki is elhiszi majd, hogy egy magabiztos férfinak
egy nő segítségére volt szüksége a terveihez?
Egy nőére, aki maga is áldozat,
miután utolsó pennyjeit is ebbe a tervbe fektette.
Ennek nyoma van, uram.
A pénz nagy részét megtartom,
hogy eltartsam magamat és az ifjú hölgyeket,
és Mrs. Varley-val meghamisíttattam az aláírást egy dokumentumon,
amely kimondja, hogy ha valamelyik lányomnak fia születik,
a birtok őrá száll.
Tudja, Varley-nak kiváló a kézírása.
A társaság persze dühös lesz, amikor rájön,
hogy elszökött mindazzal a pénzzel, amit kicsalt az emberektől.
Elmagyarázhatja nekik, most, hogy mind itt…
Ön kegyetlen.
Anya vagyok.
És nem távozik kevesebb vagyonnal, mint amivel érkezett.
Semmivel.
Nem látták Eloise-t?
Eloise Bridgertont.
- Penelope Featherington? - Érdekes volt, ahogy táncolt vele.
- Udvarol a lánynak, Bridgerton? - Megőrült?
Álmodni sem mernék arról, hogy neki udvaroljak.
A legvadabb fantáziáiban sem, Fife.
Úgy döntöttem, otthagyom az Akadémiát.
Micsoda?
- Miért? - Tudok az adományról, bátyám.
Megpróbáltál segíteni a magad elhibázott módján.
Talán megérezted az igazságot: hogy nem vagyok elég jó.
Állj! Úgy beszélsz, mint én.
Ha festeni akarsz, hát fess!
Ez a számos tehetséged egyike.
Ahogy az is, hogy meglásd mások szükségleteit, ha ők maguk nem is látják.
Ezt túl sokáig tartott felismernem,
de nem történt volna meg, ha te nem vagy.
Élvezd az estét, bátyám!
Még mindig Indiába akar menni?
A húgom áldását adta rá, ahogy az anyám is.
És a királyné megmentette a családjainkat a végtől.
Önnek kedves a családja.
Ahogy önnek is a sajátja.
Féltem, hogy elveszítem önt.
Ezért nem tudtam meglátogatni a baleset után.
Nem tudtam rávenni magam…
Szeretlek.
Attól a perctől, hogy versenyeztünk a parkban.
Szerettelek, amikor táncoltunk, sétáltunk,
amikor együtt voltunk, és amikor nem.
Nem kérem, hogy ezt elfogadd, vagy akár csak engedd.
Úgy sejtem, nem is fogod. De a szívedben…
biztosan tudod.
Biztosan érzed, mert én érzem.
Szeretlek.
- Nem tudom, mit mondjak. - Semmit sem kell.
Nem hiszem, hogy mondhatnék bármi mást…
mint hogy én is szeretlek.
Olyan életre vágyom, ami mindkettőnknek jó.
Nem vagyok tökéletes,
de fejet hajtok előtted,
mert nem tudom elképzelni az életemet nélküled,
ezért akarom, hogy hozzám jöjj.
Tudod, hogy soha nem lesz olyan nap,
amikor nem bosszantasz fel.
Ezt vegyem ígéretnek, Kathani Sharma?
Igen.
Igen, ez bizony ígéret.
Akkor hát…
úgy tűnik, végre valamiben egyetértünk.
Úgy tűnik, igen.
Azt mondják…
a csend nagyobb hatalommal bír, mint a szavak.
Ezt nálam jobban senki sem tudja.
Igaza volt az új Lord Featheringon kapcsán.
Nézze el a múltkori viselkedésemet!
- El akartam nyerni a Lord bizalmát. - Nem örömteli győzelem ez.
Nem.
Nos, talán töltsön magának is valamit!
Mondtam nekik, hogy ez a hely egy becsületes férfié,
aki csupa jó italt kínál.
És mind jönni akart.
Az adósa vagyok, Mr. Mondrich.
Köszönöm.
Tűrd fel az ingujjad, Will!
Vendégeink érkeztek.
Az igazság a csendben rejtőzik.
Azt hiszem, nekünk csak… hallgatnunk kell rá.
Tudom, mindig lesznek olyan idők, amikor csendre van szükség.
És persze olyan idők is, amikor nem.
Nyájas olvasó! Talán azt hihette, elhallgattam,
de tévedett.
És ha van valami, amit mostanra már biztosan tud,
az az, hogy e szerző nem tud sokáig csendben maradni.
Maradok tisztelettel:
Lady Whistledown.
Vikomteszem!
Úgy tűnik, ma kitettél magadért.
Tudod, hogy a kötelességeim különösen fontosak számomra.
Szorgoskodhatnánk még,
hiszen látom, majd szétvet…
a kötelességtudat.
Az lenne a kötelességtudó…
ha kimennénk a családhoz,
mielőtt rájönnek, hogy hanyagoljuk őket.
Igen! Odanézzenek!
Hát már sétálsz!
Hat hónapig utazgattak. Most hat óra alatt jönnek ide le.
A hat óra semmi, ha friss házas vagy.
Itt is vannak.
Igen.
És épp időben.
Elkezdhetjük hát a játékot?
Túl akarsz lenni az elkerülhetetlen vereségeden?
Mindenki választott, de a halál ütője még itt van.
- Az enyém! - Enyém!
- Mindegy. - Maradj a rózsaszínnél, Anthony!
Menni fog az arcszínedhez, amikor szégyenben maradsz.
- Nos, ki kezd? - Newton!
Úgy tűnik, ő.
- Newton! - Newton!
Tehát végre elkezdődött a játék.
- Tudod, hogy a te golyód vitte el? - Egyáltalán nem.
- A te kutyád. - Már a tiéd is.
Nem emlékszem ilyen megállapodásra.
Ez kettőtök közt marad.
Nem hallgat rám.
És azt hiszed, én igen?
Ezek szerint kiállnak.
- Nem állunk ki! - Az kizárt!
Hacsak nem akarunk visszamenni az emeletre.
És beismerni a vereséget?
Soha!
CAROLE PRENTICE EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Büki Gabriella