EN NETFLIX-SERIE
Sensei Kim Da-Eun.
Välkommen till The Valley. Hur var flygresan?
I sista minuten.
Är sensei Kreese inte med dig?
Tyvärr är John Kreese inte längre med i Cobra Kai.
-Han har juridiska problem. -Det var en besvikelse.
Du bad mig att ta med min dojagns bästa tränare.
Det har jag gjort.
Ni är nog trötta efter resan. Det finns förfriskningar i limon.
Limousiner och privatplan.
Sånt kanske imponerar på dina tidigare aktieägare,
men mig påverkar det inte.
Den inställningen
är anledningen till att jag vill att du undervisar i min dojo.
Jag vill att du tar reda på vilka elever som är redo för nästa steg.
Du får fria händer att sätta mina elever på prov på ditt vis.
Det är en av många fördelar som min affärspartner i Cobra Kai.
Ditt erbjudande är frestande, men jag kom inte för pengar.
Femtio procent är bara ett nummer.
Vad jag erbjuder dig
är att lämna ett arv.
Din farfar lärde inte ut knytnävens väg till soldater bara för slagfältet.
Vi måste förmedla han stil till hela världen.
Och du tror att dina elever har vad som krävs?
Det gör jag.
Vi får väl se.
-En vecka har gått. Om vi väntar… -Daniel-san måste återhämta sig.
Chozen har rätt. Vi kan inte bara ge oss på Silver…
Pappa.
Johnny? Vad gör du här?
Listar ut hur Silver ska få sota för det han gjorde.
Varför kostymen?
-Jag kan inte ha pyjamas på bilfirman. -Ska du till jobbet?
Vi måste göra planer…
Hörni, jag uppskattar verkligen tanken,
men jag har fått nog av Silver. Dalen är hans om han vill ha den.
-Jag är klar med karate. -Vad menar du?
Ge inte upp.
Jag ger upp.
Jag förlorade nästan familjen när jag tampades med Silver.
-Jag gör inte om det. -Vi backar dig.
-Du måste inte sluta kämpa. -Jo, det måste jag.
Jag ville hjälpa ungdomar, men jag gör allas liv sämre.
Va? Du hjälpte ungdomar.
Ska jag skriva en lista på hur de drabbats, inklusive min dotter?
Fråga Robby.
Jag förstod aldrig varför mr Miyagi undvek strider, men nu gör jag det.
Det är inte vår uppgift att bekämpa världens monster.
Inte längre.
Kreese, ditt barnbarn är här.
Hej farfar.
Hej mitt barnbarn.
Hur gick vår plan?
Inte som önskat.
Sensei Silver blinkade inte ens. Han fokuserar på att expandera.
Det var synd.
Är det nåt annat?
Ja.
Mr LaRusso blev rejält skadad, på grund av oss.
Tja, då är en fiende borta.
När jag kommer ut tar jag hand om den andra.
-Struntar du i mr LaRusso? -Han var ett verktyg.
-Är det vad jag är? -Självklart inte.
Vi är de enda som kan lita på varandra.
Så hur länge måste jag stanna i dojon?
Det måste vara svårt att vara bakom fiendens linjer.
Men jag behöver dig där lite längre.
-Jag har en plan för att ta mig ut. -Har du?
Ja, jag ska spela duktig, och det måste du också göra.
Gör som Silver säger, men håll ögonen och öronen öppna.
Han är smart, men kommer att begå ett misstag.
Och det blir öppningen för oss.
Fixar du det?
Ja, sensei.
Bra.
Kom igen, så hårt sparkade jag inte.
Det var en jättebra spark, Devon. Men kom ihåg att vi är vänner här.
-Tygla aggressionen, okej? -Jag tyckte att hon gjorde det utmärkt.
Terry! Så kul att se dig.
Elever, samling.
Poäng! Segrare!
Jag har ett bitterljuvt meddelande.
Sensei Terry Silver har gett mig ett generöst erbjudande,
och jag är stolt över att Topanga Karate nu har en ny ledning.
Vi är jätteglada att tillhöra Cobra Kai-familjen.
Tack, sensei Rosenthal.
Ni undrar säkert vad det här innebär för er dojos framtid.
Ja, det blir några förändringar.
Allt till det bättre.
Och era medlemsavgifter blir billigare.
Ni ska få en ny sensei.
Idag blir det…
…sensei Kim och sensei Hyan-woo.
Ersätter du mig, Terry?
Det här är inte avtalet vi slöt.
Topanga Karate
har tagit förluster till höger och vänster de senaste åren.
De upphör idag.
Mina nya tränare ska forma er alla till vinnare,
precis som vår egen All Valley-mästarinna, Tory Nichols.
Om ni vill lära er av de bästa,
kliv fram och ta en gi från sensei Odell.
Om ni vill sluta,
ta åtminstone en gratis termos från sensei Bacaria, som min gåva.
Dina elever verkar ha gjort sina val.
Shalom, sensei.
-Lektionen är er. Nichols, du följer mig. -Nej!
Din mästarinna stannar här.
Varför det?
Jag måste se vilka dojons bästa kämpar är.
Du ska hjälpa mig att pröva dem.
Ja, sensei.
Jag fattar inte.
"Inte vara där" är en sak, men låta Silver vinna?
Han har påverkat Daniel på ett sätt jag inte kunde föreställa mig.
Han behöver bara mer tid.
Vi har ont om tid. Silvers imperium växer varje dag.
Ja, men dalen har inte obegränsat med ungar.
Hur många dojor kan han öppna?
Han öppnar inte bara nya. Han tar över andra dojor också.
Jag är här hos Topanga Karate,
och välkomnar dem till Cobra Kai.
-När hände det? -Det sänds direkt.
Utmärkt, då åker vi dit och spöar honom.
Du kan inte ge dig på dem själv.
Jo, det kan jag. Han väntar på att vi går in i hans fällor.
Vi vet var han är, och han är inte på hemmaplan.
-Chozen, säg nåt. -Amanda-san har rätt.
-Att åka dit själv är inte bra. -Tack.
-Jag följer med. -Det menade jag inte.
-Det är ingen kata-tävling, okej? -Hai.
Betyder det ja?
Hur ska det här hjälpa pappa?
Jag vet inte, Sam.
Nu vet jag inte vad som skulle göra det.
Hallå sensei.
Ska du äta själv idag?
Har sköterskan som byter dina blöjor ledigt?
-Ja. -Jag älskar de röda.
Vet du vad?
Från och med nu är de här mina.
Vad sägs om det, gamling?
Det är en utmärkt idé.
Jag tänkte väl det.
Vi ses, sensei.
En sak som överraskade mig
var hur lätt det var att samsas med alla andra.
Jaså, minsann? Jag visste inte att du skaffade dig vänner här.
Jag skaffar vänner ganska lätt.
Man kommer långt med lite vänlighet.
Det låter bra att du funkar bra med de andra.
Inte alla i din ålder har samma erfarenhet.
De är vanligtvis lätta måltavlor.
Jag är tuffare än så.
Mig kan man slänga ut genom fönstret utan att jag skadar mig.
Känslomässigt, menar jag.
Självklart.
Vår tid är visst slut.
Åh, vi som precis kommit igång.
Tja…
Tack, doktorn. Jag uppskattar vår tid ihop.
Jag också.
Det är väl inte bara vackra ord för att få ett bra utlåtande?
Självklart inte.
De här sessionerna är så hjälpfulla.
Två och två.
Visa knivslag, handslag, knytnävsslag.
Fem upp, fem ner.
Börja!
Gå vidare.
Okej. Men du bryter handen om du slår nån sådär.
Jag vet vad jag gör.
Slå mig då.
Fel.
Sidan av handen ska vara knivvass.
Bättre, men inte mycket.
Varför bär du den dräkten? Har du inte vad som krävs?
Jag avgör om er dojo har vad som krävs för mig som elev.
Du glömmer vem som slog dig i turneringen.
Domaren var blind.
Han gav dig felaktiga poäng.
-Vad gör du här då? -Min mamma sa…
-"Du förlorar bara när du ger upp." -Hon låter smart.
Det var hon.
Ledsen.
För vad? Du gjorde inget.
Jag skulle gärna ge cancer stryk.
Ja.
Jag vet hur det är.
Men kanalisera all den ilskan till dina händer.
Avbryt!
Jag har sett nog.
Med er styrka har ni tränat varandra.
Nu ska ni använda er styrka mot varandra.
Nichols, förbered dem.
-Du behövde inte komma. Jag fixar det. -Knappast. Silver är farlig.
Ja, jag vet.
Men jag är redo och kan också vara farlig.
Daniel-san sa hur farlig du kan vara.
Sa han att jag spöade honom i high school?
-Jag rånade honom på en dejt. -Jag knuffade ut honom från en klippa.
-Vi kämpade till döden. -Är du ett spöke?
Daniel-san visade mig nåd.
Ja, det låter som LaRusso.
-Han var en sån tönt då. -Riktigt jobbig.
Men han slåss alltid för det han tror på.
Han backade aldrig undan ens när han borde.
För några månader sen slogs han mot ett hockeylag.
Fem mot en. Han slog alla.
Jag såg honom rädda en flicka från en tyfon.
Han slog ner en man med ett enda slag.
Vem tror du lärde honom det?
Vi är framme.
Devon? Vad fan?
-Vad gör du? -En av mina elever är där.
Vi är här för Silver.
Vänta på rätt tillfälle.
Om du springer in i en lejonkula blir du uppäten.
Okej, vi väntar.
Kreese.
Du har fått ett brev.
Åh. Tack.
Doktorn!
Jag fick ett brev från föreståndaren.
-Nåt gick visst fel med ditt utlåtande. -Jaså? Det verkade stämma, tycker jag.
Ja, men du talade emot en tidig frigivning.
Varför? Jag trodde vi gjorde framsteg.
John, lägg av.
-Ursäkta? -Tror du att jag är ny här?
Jag märker skillnad mellan framsteg och skenhelighet.
Jag hade inget val.
Jag tilldelades en inkompetent advokat.
Om du vill bli frigiven måste du fundera på varför du är här.
Jag finns tillgänglig imorgon om du vill prata.
Då kan vi gå in på djupet.
I Korea fick våra elever bestiga Chiri-san,
fastlandets högsta berg,
med tung packning som bara innehöll vatten.
Vi tränade på toppen
långt efter att solen gått ner och kvällen blivit kall.
Jag tränade med dem,
med två tunga packningar.
Mina elever är beslutsamma.
Jag vill se hur beslutsamma ni är.
Ni två, upp.
Plocka upp den här.
Stoppa henne.
Använd alla medel.
Ni har en minut.
Börja!
Där fick du!
I knytnävens väg håller man inte tillbaka.
Eller är det här en amerikansk mästarinna?
Igen!
Hårdare.
Jag sa hårdare!
Vi godtar inte nederlag. Kämpa som om det är er sista dag.
Bra.
Styrka, beslutsamhet,
det är knytnävens väg!
Inget mindre.
Kom ihåg det.
Lektionen är slut.
Okej, nu räcker det.
Du surar som en bestraffad skolelev.
Vad ska jag göra? Gråta i en näsduk?
-Var du inte en sensei? -Jag är en sensei.
Uppför dig som en.
Jag vill inte tillrättavisa dig.
Jag vill hjälpa dig.
Jag tror att du är en bra man innerst inne.
Jag tror inte att du alltid har varit våldsam.
Jag tror att nåt hände i ditt förflutna.
Jag förlorade nån.
För länge sen.
Vem var hon?
Mitt livs kärlek.
Jag är ledsen, John.
Var var du när det hände?
Utomlands.
Hennes död…
…lät mig göra det jag behövde göra.
Vad än som krävdes för att rädda dig själv.
Döm mig inte som de där långhåriga hippierna.
Det var krig.
Men du tog med dig våldet hem.
Jag läste din akt.
Efter Vietnam blev du sensei, öppnade en dojo, lärde ungar att slåss.
Jag lärde dem att vara starka.
Att ta sin ilska och göra den till styrka.
Jag har fått nog.
Vilket intressant ordval.
"Att ta sin ilska."
Känner du ilska, John? Mot vem?
De som burade in mig här.
-Du gjorde det mot dig själv. -Var inte löjlig.
Inget av det är mitt fel.
Jag gjorde inget fel.
Så du känner ingen ånger alls?
Ånger?
Säg mig, vad exakt är det jag ska känna ånger för?
Folk du har sårat.
Jag försökte inte såra nån.
-Jag försökte göra mina elever starka. -Du ville att de skulle bli som du.
Nej.
Jag ville att de skulle bli bättre än jag.
Du kan bli bättre än den du har blivit.
Han finns instängd, någonstans djupt inom dig.
Du behöver bara hitta honom.
Vuxenlektioner är på onsdagar.
Vi är här för att ge en lektion.
-Var är Terry Silver? -Vad vill ni sensei Silver?
-Vi har ett meddelande. -Vi ska spöa honom.
-Omöjligt. -Kan jag inte slå honom?
-Du kan inte slå mig. -Jaså?
Hur länge har du tränat i Kim Sun-Yung-dojon?
I hela mitt liv.
Det räcker!
Du måste vara Chozen Toguchi.
Du är långt från din patetiska lilla ö, eller hur?
Och Daniel LaRusso har visst läkt fort från sina skador.
Vad fan? Jag liknar inte Daniel LaRusso.
Silver måste svara för det han har gjort.
Du skäller som din blonda hund.
Jag gör mer än skäller.
Vill ni slåss?
Joon-bee!
För stort övertag. Deras dojo.
Vi slåss vid rätt tillfälle.
Ni ska inte få ta över dalen.
Det har vi redan gjort.
-Oi. -Det är vad ni tror.
Tack, Riley.
De här ormbetten är grymma!
Jag kan inte sluta äta dem!
De är ren protein. Man ska bara äta en eller två.
-Jaså? -Verkligen?
Titta vem som är här.
Vad gör du här? Hoppade du inte av?
Du besegrade mig på mattan men jag förlorar bara om jag ger upp.
Ms Lee, anmäl dig i receptionen.
Du får ett kort för att träna när du vill.
Åh, det ska jag göra.
Jag vill berömma dig. Lee hörde av sig efter gårdagens lektion.
Hon vill gå med i vår dojo.
Hon vill tydligen lära sig mer från dig.
Jag är stolt över dig.
Hon misslyckades. Hon sprang iväg.
Testet var inte för henne. Det var för dig.
Jag ville se om du hade styrkan inom dig för att klara av det som behövs.
Och vad är det?
Nåt större än du nånsin kan föreställa dig.
Silver har uppenbarligen en plan.
Så nu har han internationella experter. Den jäveln skyr inga medel.
De har tränats av Silvers mästare, Kim Sun-Yung.
Jag har besegrat sex tränare från dalen helt själv.
Det krävdes två av oss för att stå emot endast en.
Vi kunde ha tagit honom.
Ge mig bara ett par nunchakuer.
Okej, nu lugnar vi oss innan vi börjar överväga dödliga vapen.
Chozen, du är ganska ny här,
och strategi är inte din starka sida, Johnny.
-Du är ett… lite trubbigare verktyg. -Tack.
Om vi ska få till ett motstånd behöver Daniel leda det.
Ni hörde honom. Han vill inte slåss mer.
Så kände jag också.
Men jag hade fel. Jag tänkte som pappa.
Att karate bara gjorde saker värre för alla.
Jag har till och med ärren kvar.
Men i framtiden när mina ärr har försvunnit…
…kommer det jag har lärt mig,
mr Miyagis lärdomar,
kännas kraftfullare än när jag först tog på mig en gi.
Mr Miyagi föredrog att undvika slagsmål.
Men han slogs när det behövdes.
Och om han var här nu
skulle han nog säga till pappa att vi inte kan lämna den här striden.
Daniel har inte mr Miyagi längre, men han har oss.
Avdelning C, gå till matsalen.
Lunchdags, killar.
Hej sensei!
Jag är här för dagens Jell-O.
Vad är det? Har du vax i öronen, gamle man?
Låt mig rensa dem åt dig.
Hur fan kan han vara här för misshandel?
Du känner mig inte.
Kom igen!
-Sensei! -Sensei!
Kom igen!
-Sensei! -Sensei!
Ja!
-Sensei! -Sensei!
Från och med nu ger du mig din Jell-O.
-Har du nåt emot det? -Nej.
-Nej, vad? -Nej, sensei.
Vad gör vi här? Skulle vi inte åka hem?
Det är bara ett snabbt stopp.
Kom.
Amanda, jag går inte in dit.
Du, det är okej.
Du är sårad nu.
Men jag vill att du läker. Och jag finns här.
INTE UPP NER - SIDA TILL SIDA HALVVÄGS VÄNSTER, HALVVÄGS HÖGER - MIYAGI
MÅLA HUSET
Det här är som en tidskapsel.
Kvällen innan vi gifte oss
var jag så nervös. Jag kom hit för att träffa mr Miyagi.
Han hällde upp en kopp te åt mig… och lite saké.
Och vi pratade om dig.
Han älskade dig så mycket.
Han sa till mig: "Amanda-san,
i livet är det alltid lättare att gömma huvudet i sanden."
Han sa att du kunde vara lite bångstyrig ibland,
men att du alltid kämpade för det du trodde på.
Och det fanns inget du trodde mer på än din familj och dina vänner.
Och det jag tror på nu är att stå upp mot Silver.
Det är det rätta för dig, för mig, för vår familj.
Jag insåg inte det.
Det här betyder mycket för mig,
men tänk om det blir värre igen av att stå upp mot Silver?
Varje gång jag försöker kämpa för det rätta, blir nån skadad.
Jag vill inte svika ungdomarna igen.
Du svek inte mig.
Sam och min pappa har berättat.
När du träffade mig hade jag problem.
Men du gav mig ett jobb.
Och ett hem.
Och ett syfte.
Du kan inte bara ge upp.
Robby, det jag gjorde,
ungdomsvården… Jag ville bara hjälpa dig.
Nej, jag ber om ursäkt.
Jag borde ha trott dig om Cobra Kai.
Men jag förstod inte förrän jag själv blev någons mentor.
Nu har Silver ett grepp om honom.
Det finns andra jag också bryr mig om där och…
…Cobra Kai måste stoppas.
Men vi behöver dig.
Sensei.
Pappa, alla har inte nån som du som skyddar och lär dem.
Det är dags för oss alla att gå med i kampen.
Oss alla?
Du är inte ensam längre.
Så vad säger du, pappa? Ska du kämpa?
Undertexter: Daniel Rehnfeldt