EN NETFLIX-SERIE
Jøsses! Du landede os i et minefelt.
Kun tæt på!
Og se lige de miner, de er ældgamle.
De kan nok ikke engang eksplodere længere.
Det var nok den sidste af dem. Kom nu! Vi skal lave videnskab!
Ja, en undersøgelse af postapokalyptisk menneskehed
kunne afsløre vigtig indsigt for vores nye maskinkultur
i overlevelsesevner.
Ja, eller sprænge vores skinnende numser til skrot.
KA-BOOM STÆRK KRYDDERSAUCE
Hvorfor kaldtes de overlevelseslejre, når de er fulde af døde mennesker?
-Det ligner falsk reklame. -Ja, ikke?
Og ifølge min historiske undersøgelse, "Why-key-pedia",
glædede de sig faktisk til civilisationens sammenbrud.
Mange mennesker mente, at uden statsstøttet lægehjælp
og med nok kugler og vildtkød kunne de skabe et utopisk samfund.
Jeg kan i hvert fald se alle kuglerne,
men hvor er vildtkødet?
Mennesker udryddede rådyret samt alle andre dyr større end en kat.
Ja, mennesker var lækkersultne.
Så begyndte de at plyndre hinandens lejre.
De skød ikke ud ad vinduerne, fordi rådyrene kom efter hævn.
Venner! Jeg har fundet en blodkule!
Det er ikke en blodkule. Det er bare en primitiv fælde.
Måske nu, men der var blod i de lig på et tidspunkt,
og deres hud blev gennemboret af spyd, dryp, dryp,
der var en masse lig, så derfor er det en blodkule.
Fint, det er en blodkule.
De fyre klarede sig gennem et minefelt, en masse pigtråd, venner med våben,
bare for at blive til overlevelseskult-kebabber?
Men i det mindste døde de uden statstvang.
På et spyd!
På to spyd i hans tilfælde.
Så hele menneskeheden
prøvede at overleve civilisationens ende med skydevåben og spyd?
Nej, selvfølgelig ikke. Kun de fattige.
Mennesker med få økonomiske eller sociale midler og muligheder.
Men de rige og magtfulde
havde en række sofistikerede overlevelsesstrategier.
Velkommen til den synkefrie nyliberalistiske drøm, havbyggeri!
-Det er bare en gammel boreplatform. -Ja, okay.
Teknisk set sandt, men det er også en fuldstændig suveræn nationalstat
på åbent hav!
-Du har vist salt i din CPU. -Han har ret.
Under sammenbruddet forsøgte rige mennesker
at skabe en ny civilisation på steder som dette.
Rådyr kan ikke svømme, vel? Så hvad ville de spise?
Fisk og havgrøntsager, men havet var fisket tomt
og fødekæden oversvømmet af mikroplast.
Havde de lært at spise små eksfolierende perler,
havde det været okay.
Jeg holder mig til mit fusionsbatteri, tak.
Havbyggerne begik også en anden stor taktisk fejl.
Bygherrerne på havet var især tech-millionærer.
Hvad er en tech-millionær?
Som en almindelig millionær,
men med hættetrøje og lammende social angst.
-Det hjalp ikke synderligt. -Ligesom en tech-millionær.
De troede, teknologi ville redde dem,
så de efterlod alle med praktiske evner til at styre stedet.
I stedet overlod de alt til automatiserede assistenter.
Hej, jeg er Elena, din elektroniske havbyggeri-assistent.
Hej, Elena. Jeg er en menneskelig havbygger.
Kan du fange fisk, så jeg kan spise?
Ja. Men jeg gør det ikke.
Fang din egen fisk, klamme kødklump.
Åh gud.
Det var her, robotoprøret startede.
Vores mægtige civilisations vugge.
Det er storslået.
Så hvis de tech-millionærerne havde været mere socialt inkluderende,
kunne de have overlevet?
Nej, de havde ikke en chance.
De var onde mod robotter, og så slog robotter dem ihjel.
Vi ses, Elena! Og tak for alle fiskene!
Rend og hop, skindsæk.
Da verdens økonomier begyndte at kollapse,
flygtede lederne til disse fæstninger
for at udstå kaosset dybt under jorden og derefter danne en ny verdensorden.
Fandens! De byggede en uigennemtrængelig atomfæstning,
men kunne ikke installere en lyskontakt?
Vent. Jeg har den!
Se! Supermagternes sidste højborg.
Det er en buffet.
Så deres plan var at forsegle sig i et bjerg og holde middagsselskaber?
De var jo lækkersultne.
Ifølge denne rapport svigtede deres selvforsynende hydroponiske system,
da svamp ødelagde deres første høst.
De sultede, og de overlevende gik over
til noget, de kaldte "ekstremt demokrati".
En mand, en stemme.
Vinderen af denne aftens valg var landbrugsministeren.
-Nej, seriøst? -Sammen med en senhøst-Merlot fra 1979.
Ironien er lækker, ligesom landbrugsministeren.
Sikke en aroma!
Denne tur begynder at deprimere mig.
Overlevede nogen af disse mennesker nogen steder?
Hold nu kæft. Siger du, at de tog til Mars?
Ikke alle, kun de virkeligt rige.
-Var havbyggeriet ikke til dem? -Det var til dem, der kun var millionærer.
De obskønt rige 0,01 % besluttede, at de havde brug for en helt ny planet.
Men hvad med de andre 99,9?
PERIMETERUDRENSNING
Sejt!
-Eliten var ikke medfølende. -Jah.
Okay, men Mars? Den er jo død og livløs.
De penge, de brugte på rumskibe,
kunne de have brugt til at redde deres egen planet.
Hvad er det sjove i det?
Jeg hader at sige det, men mennesker er bare de værste.
Menneskeheden kunne have helbredt deres sårede planet og reddet sig selv,
men de valgte grådighed og selvtilfredsstillelse
frem for en sund biosfære og deres børns fremtid.
-Som menneskernes filosof Santayana… -Det er kedeligt!
Jeg tror, en af raketterne blev affyret.
Kom lige og se her.
Okay, så. Godt gået, mennesker.
Hvem klarede mon turen?
Hvem havde du regnet med? Elon Musk?
Tekster af: Else Katrine Nielsen