‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Un alt prieten sau prietenă a nopții. ‎Alo? Cu cine vorbim?
‎Alo? Mă numesc Amaia.
‎Bună, Amaia! Mă bucur să te aud. ‎Spune-ne, de unde suni?
‎Sun chiar de aici, din Țara Bascilor.
‎De ce ești trează la ora asta, Amaia?
‎Păi...
‎simți nevoia să vorbești cu cineva.
‎La ora asta e foarte greu
‎și uneori ai nevoie de compania cuiva.
‎Te ascultăm. Ce te supără?
‎Am plecat de-acasă.
‎Într-o zi te trezești
‎și nu mai ai niciun motiv ‎să te dai jos din pat,
‎realizezi că-ți urăști slujba,
‎că soțul tău s-a schimbat ‎și de-abia dacă-l mai recunoști.
‎Nu mai aveți aceleași preocupări. ‎Asta nu e viață.
‎Și te-ai hotărât să dispari, ‎pur și simplu?
‎DEȘERTUL TANEZROUFT ‎ALGERIA, 1979
‎Da, da. Am plecat pe neașteptate.
‎Mi-am făcut bagajele ‎și am lăsat totul în urmă.
‎Acum locuiesc singură la țară, ‎cu grădina și cu găinile mele.
‎Și sunt atât de fericită!
‎Grozav! Unde locuiești, Amaia?
‎Asta e o proprietate privată.
‎Pot să vă ajut?
‎Tocho?
‎Doamne! Ce mult te-ai schimbat!
‎Nasul ți-a rămas tot mare, ‎dar acum mergi cu bastonul.
‎Vine la pachet cu via.
‎Jean Pierre.
‎- Toate astea sunt ale tale? ‎- Ale băncii.
‎Mi s-a spus că sunt ale tale.
‎E posibil. Așa le spun femeilor.
‎- Tuturor? ‎- Mai puțin celor de la bancă.
‎- Deci ai mai fost în sud? ‎- Da, de câteva ori.
‎Dar, după accident, n-am mai fost.
‎Asta a fost acum mai bine de zece ani. ‎Și tu?
‎N-am mai fost ‎de la ultima noastră excursie.
‎Nu, mersi! M-am lăsat de mult.
‎Eu mă las doar când dorm.
‎Cum te înțelegi cu viața?
‎Nu vorbim. Eu n-o deranjez pe ea, ‎iar ea mă lasă-n pace.
‎Te lasă-n pace în sensul bun
‎sau mai bine să schimb subiectul?
‎Bine.
‎E pe moarte.
‎Vreau să vii cu mine.
‎Nu sunt sigur ‎că e cel mai bun moment pentru mine.
‎Scrie-i soției lui și spune-i ‎să nu-l lase să moară încă...
‎fiindcă nu e un moment bun pentru tine.
‎Alex, răspunde la ușă, te rog!
‎Dacă sunt cei de la bancă, ‎spune-le că nu mă cunoști.
‎Dar nu te cunosc.
‎Spune-le.
‎Bună ziua!
‎Îl căutăm pe Joseba Montalbán. ‎A locuit aici cu ani în urmă.
‎Nu mai e nimeni aici. Locuiesc singur.
‎De unde-l cunoașteți pe Joseba?
‎Ești fiica lui?
‎Depinde.
‎- Sunteți de la bancă? ‎- Suntem prieteni de-ai tatălui tău.
‎Tata n-a avut niciodată prieteni.
‎Să fiu al naibii!
‎Bine.
‎Și?
‎Eu și Jean Pierre mergem ‎să-l vedem pe tatăl tău.
‎Mâine luăm avionul.
‎Ne gândeam să vii cu noi.
‎- În Timbuktu? ‎- Da.
‎Nu mi-am pierdut nimic în Timbuktu.
‎- Ți-ai pierdut tatăl. ‎- Ba nu.
‎Tata s-a pierdut singur acum zece ani, ‎pe nepusă masă.
‎Ar fi o ocazie bună să-l revezi.
‎- Să vină el aici. ‎- Nu știi să citești?
‎Tatăl tău nu poate veni.
‎Pa, iubito! ‎Mă întorc mâine să-ți strâng șuruburile.
‎Să mergem!
‎Dacă nu vii cu noi, ‎probabil n-o să-l mai vezi niciodată.
‎Dacă ați ține cu adevărat la tata,
‎nu v-ați duce la el cu avionul.
‎Să-mi trag una!
‎Un 4L.
‎Ce frumusețe!
‎Ani de zile a tot pregătit-o, ‎ca să mă ducă în deșert.
‎Încă mai aștept.
‎E mașina pe care au condus-o frații ‎Marreau la primul raliu Paris-Dakar,
‎în 1979.
‎Au ieșit pe locul al doilea.
‎Mi-a zis că a cumpărat-o ‎la o licitație la Paris,
‎dar cred că a furat-o ‎de la o fermă din Palencia.
‎E perfectă.
‎Și avem tot ce ne trebuie pentru camping.
‎Vrei să vii cu noi?
‎- Nu. ‎- Atunci?
‎Nu vreau nici să rămân aici.
‎Du-te la duty-free ‎și ia-mi trei sticle de gin.
‎- Nu te poți duce tu? ‎- Ba da.
‎Dar eu sunt șeful aici.
‎De ce nu te duci tu?
‎Știu cât costă o sticlă. Vreau să văd ‎dacă putem avea încredere în ea.
‎Cele două sticle.
‎Am zis trei.
‎Și restul.
‎Înveți câte ceva la centrul de plasament.
‎E leită taică-său.
‎Leită.
‎Dragi prieteni, ‎cum ar spune marele Carl Sagan,
‎aici începe o aventură extraordinară.
‎Călătoria a doi oameni solitari ‎împotriva forței naturii.
‎Vedeți mașina asta?
‎Acum priviți acest punct de pe hartă.
‎Timbuktu, destinația noastră.
‎Și, până acolo, un deșert „imperetrabil”.
‎Impenetrabil.
‎Asemenea aventurilor grozave din spațiu, ‎ar putea fi o călătorie doar dus.
‎Întoarcerea nu e garantată.
‎O călătorie din iubire față de umanitate.
‎O călătorie din iubire față de Africa.
‎A călători prin Africa este ‎ultimul drog legal al zilelor noastre.
‎- Taie! ‎- „Taie”?
‎De ce?
‎- Ai zis „drog”. ‎- N-am zis „drog”, ci „drog legal”.
‎„Drog legal” include cuvântul „drog”. ‎Ai zis că nu vrei droguri.
‎Dar e o metaforă. ‎Drog legal, călătorie, Africa...
‎N-ai zis nimic nici de Joseba.
‎Și exagerezi.
‎Cum adică exagerez?
‎Așa e. E o porcărie de proporții.
‎S-o luăm de la capăt.
‎Bine, haide! Impenetrabil.
‎Franțuz nesuferit.
‎Ascultă! Ideea e să începi așa.
‎Peste muzica de la început ‎vom pune imaginile astea.
‎Apoi, când vorbesc despre Joseba, ‎vom arăta un cadru cu el
‎și vom combina cadrele cu mașina de acum ‎cu cele din călătorie.
‎- Când a fost? În 1980? 1981? ‎- În '82.
‎Când ne-am rătăcit din cauza ta ‎și am fost jefuiți.
‎- Ești sigur? ‎- Ba bine că nu!
‎Ne sărbătoream cu toții ziua de naștere.
‎Au venit niște nomazi ‎și s-au alăturat petrecerii.
‎- A fost ultima noastră excursie împreună. ‎- Da, țin minte.
‎Tu împlineai 21 de ani, iar noi, 29.
‎A fost ultima oară ‎când a trebuit să te dădăcesc.
‎Ely, uite-l pe tatăl tău!
‎- De când vă purtați așa? ‎- Cum?
‎Ca două babe.
‎Nu suntem ca două babe.
‎Toată ziua vorbiți ‎despre lucruri petrecute acum 80 de ani.
‎Spuneți-mi care e cel mai interesant ‎lucru care vi s-a întâmplat în ultimii 20?
‎Ia picioarele de pe masă!
‎Bine, bunico.
‎O să te porți așa cu ea tot drumul?
‎Am găsit veriga lipsă dintre om ‎și maimuță, în cartierul meu. Da.
‎Ori de câte ori merg cu Tocho în Africa,
‎el suferă o mutație ‎care-l transformă în maimuță.
‎E cel mai dezgustător tip din lume ‎și e incurabil.
‎S-a născut cu un defect din fabricație.
‎Jean Pierre s-a născut pentru a fi nobil ‎și sunt sigur că va muri încercând.
‎Are două slăbiciuni.
‎Aventurile cu femeile
‎și diareea oribilă pe care o face ‎ori de câte ori e în deșert.
‎Așa sunt cei doi tovarăși de drum ai mei, ‎un adevărat dezastru.
‎Nu. Totul e în imaginația ta.
‎Nu e real.
‎N-am spus asta. Ți-am zis că nu.
‎Ascultă, hai să numărăm până la zece, ‎ca să te gândești la ce ai spus.
‎Bine?
‎Unu, doi, trei... Lasă-mă să număr!
‎Patru, cinci, șase, șapte... ‎Încă n-am terminat.
‎Opt, nouă, zece. Acum ce mai spui?
‎Charlotte. Ascultă-mă... Charlotte.
‎Fir-ar!
‎Unde e Tocho?
‎Credeam că e cu tine.
‎Nu dormi? E târziu.
‎Încerc să încarc poze pe Instagram, ‎dar nu am 4G.
‎Nu este nici apă. Cum să ai 4G?
‎Băga-mi-aș!
‎Nu țipa, ce mama dracului!
‎Ești o javră isterică.
‎Nu știu de ce dracu' te-am adus cu noi.
‎Liniștește-te, frate.
‎Îi faci viața un calvar.
‎Nu ești prietenul tatălui ei?
‎Tatăl ei nici nu știe că vine.
‎Nu contează. Poftim! Bea asta.
‎Poate nu vrea s-o vadă.
‎Cum să nu vrea s-o vadă după zece ani?
‎Dacă n-a văzut-o de zece ani, ‎o fi având motivele lui.
‎De ce te porți așa?
‎Prietene! Uite ce am pentru tine!
‎- Uite! ‎- Dă-te dracului la o parte!
‎Hei...
‎- Hașiș? ‎- Nu.
‎Scuze! Ești spaniol, nu?
‎Ce e în sticla aia?
‎Hei! Așteaptă. Soriano din Valencia.
‎Caut ceva ce vă place mult în Valencia.
‎- E greu să găsești ‎paella. ‎- Hașiș.
‎Am din cel mai bun. Clasa întâi. ‎Câte kilograme vrei?
‎Tocho din Bilbao.
‎Am studiat chimia ‎și am absolvit cu note mari.
‎Dar nu s-a întâmplat nimic.
‎După aceea, am fost curier, ‎ca să-mi plătesc masteratul.
‎Masteratul. Dar m-am săturat.
‎Și un amic mi-a zis ‎că șomajul mi-ar ajunge
‎pentru un trai mai bun în Maroc.
‎Așa că m-am gândit să încerc câteva luni, ‎până găsesc o slujbă potrivită.
‎Cum merge?
‎Sunt aici deja de doi ani.
‎Dar tu? Ce faci în Tanger?
‎Sunt în drum spre Mali.
‎- Cu avionul? ‎- Cu un 4L.
‎Un 4L? Chiar ești din Bilbao!
‎În anii '80, ‎mergeam cu doi prieteni în Franța,
‎cumpăram mașini 4L la mâna a doua ‎și le vindeam în Mali.
‎Erau mașini ale naibii de solide. ‎Treceau ca pâinea caldă.
‎Făceai bani frumoși?
‎Destui cât să-mi plătesc avionul înapoi ‎și încă ceva în plus.
‎Nu banii contează, ci aventura.
‎Cum sunt eu, cu hașișul.
‎Ascultă! Mă duci și pe mine ‎până la marginea deșertului?
‎Dă-mi jointul.
‎Am zis că nu vreau droguri ‎în excursia asta.
‎Drace!
‎Drace! Nu-mi vine să cred.
‎- Deschide geamul! Ajutați-mă! ‎- Bine.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața, dle!
‎Pașaportul, vă rog.
‎Poftim.
‎Spanioli?
‎Ei. Eu sunt francez.
‎Și eu sunt basc.
‎Rămâneți în mașină!
‎Bună! Ce cățel frumos! Cum îl cheamă?
‎Îl cheamă Gaddafi.
‎Ce nume frumos!
‎Da, frumos nume. Gaddafi!
‎Aport!
‎Ieșiți din mașină și scoateți ce aveți!
‎Ies, dar...
‎Nu...
‎E vina ta, ‎că ai primit un străin în mașină.
‎- Nu mă atinge! Știu să merg și singură. ‎- Stai acolo și fii cuminte!
‎- Dă-mi o țigară! ‎- Nu fumez.
‎Hei, tu! Dă-mi o țigară!
‎Nici eu nu fumez.
‎Ce n-ai înțeles din „nu vreau droguri”?
‎Știu. Îmi pare rău, ‎dar sunt obișnuit să-l port la boașe
‎și am uitat că e acolo. ‎E ca un al treilea testicul.
‎Avem ceva ce putem oferi poliției?
‎Avem doar suficient cât să supraviețuim.
‎Și avem tutun și suficientă pileală ‎pentru trei come alcoolice.
‎O sticluță de whisky ne-ar fi de ajutor.
‎Imaginează-ți whisky-ul într-o mână,
‎țigara în cealaltă, iar în mijloc...
‎Ce? Paradisul.
‎Uite! Uită-te la frumoasa Romina!
‎Să vedem.
‎Două ginuri și un cartuș de țigări, ‎30 de euro.
‎Whisky-ul, zece euro.
‎Iar posterul și cartușul ăsta de țigări ‎sunt din partea mea.
‎Deci totul e în regulă, nu?
‎Hei! Ce faceți?
‎Nenorociților! Afurisiților!
‎Nu mai luăm străini în călătoria asta.
‎De acum înainte facem cum zic eu.
‎Ely, de ce ai venit?
‎Ca să-l văd pe tata, nu?
‎Nu, nu la asta mă refer.
‎Dar la ce?
‎Nu mi-a mers prea bine.
‎Prin „nu mi-a mers” vreau să spun...
‎Știi ce înseamnă când oamenii spun ‎că nu le-a mers prea bine?
‎Că le-a mers prost. Sau destul de prost.
‎Te referi la muncă sau la vreun băiat?
‎La ambele în același timp.
‎În același timp?
‎Asta da realizare!
‎Nu și dacă lucrezi pentru fostul iubit.
‎Ești prea tânără ca să spui ‎că ți-a mers prost.
‎Se poate și mai rău. ‎Mai ales dacă-l găsim pe tata.
‎Nu vrei să-l vezi?
‎L-am urât întotdeauna pentru că a plecat.
‎Deși, sinceră să fiu, ‎l-am urât pentru că...
‎pentru că mi-a fost al naibii de comod.
‎Știu că sună ciudat, dar e adevărat.
‎Ori de câte ori ceva îmi mergea prost, ‎dădeam vina pe tata, că m-a părăsit.
‎Sunt un bou.
‎Îmi pare rău.
‎De ce n-o uiți?
‎Pentru că o iubesc.
‎Drace, dar ți-ai tras-o cu cealaltă. ‎Cum o cheamă pe puicuța aia?
‎Ți-ai tras-o cu alta?
‎Catherine.
‎Așa. Cu Catherine. E rândul tău.
‎Ba nu, al tău.
‎- Înseamnă că n-o iubești așa mult. ‎- Ce știi tu?
‎O iubești sau vrei să fii cu ea?
‎- Care e diferența? ‎- Are dreptate.
‎Tu să taci.
‎Nici una, nici alta. ‎Pur și simplu, nu vrei să fii singur.
‎Așa e. Ai mare dreptate.
‎- Nu prea-mi pasă. ‎- Mănânci rahat.
‎Dacă nu ți-ar păsa, ‎n-ai fi în mijlocul deșertului,
‎departe de casă, vorbind despre ea.
‎M-am săturat ‎să mă tot țin după ea, ca un pisoi.
‎Pisoii nu se țin după stăpân.
‎Atunci ca un cățel sau ca o iguană ‎sau ce vrei tu.
‎Ca un șarpe.
‎Voi închiria un apartament ‎și voi deveni un burlac eligibil.
‎Păcatul face lumea să se învârtă.
‎Burlac, absolut. Eligibil?
‎Și deșertul e epicentrul păcatului.
‎Într-o zi voi dovedi
‎că, în deșert, capacitatea unui bărbat ‎de a avea erecție se dublează.
‎De fapt, e o teorie a unui explorator
‎care a folosit știința pe post de scuză
‎pentru a călări ‎jumătate din femeile din Timbuktu.
‎Plus vreo două, trei cămile.
‎A trebuit s-o întindă în grabă,
‎pentru că tuaregii voiau să-l circumcidă, ‎dar la gât.
‎Exagerezi. E clar.
‎Ole!
‎Jean Pierre, ai ieșit foarte urât.
‎Mamă!
‎Uite!
‎Ai grijă! Harta!
‎E tare, nu?
‎Uite, lună plină!
‎Dragi prieteni, ‎de cealaltă parte a barierei
‎începe capătul lumii.
‎Mama tuturor deșerturilor.
‎Un ținut sterp și pustiu, ‎în care doar cei mai buni...
‎- Taie! ‎- „Taie”?
‎- De ce să tai? Paștele mă-sii! ‎- Bariera!
‎Bună ziua! Veniți cu mine. ‎Trebuie să vă înscrieți.
‎Care este scopul călătoriei?
‎Mergem în Timbuktu să vizităm un prieten.
‎Nu aveți revizia de 100.000 km.
‎Revizia de 100.000 km?
‎Nu puteți continua fără ea.
‎Alt bulangiu.
‎- Ce-a zis prietenul dv.? ‎- Nimic.
‎Ține-ți gura.
‎Da, revizia de 100.000 km.
‎E în mașină. Mă duc s-o aduc.
‎Evident, vor să le dăm șpagă.
‎Îmi spui tu mie ‎ce vrea un soldat algerian?
‎Nu le dau un sfanț jegoșilor ălora.
‎Revizia de 100.000 km.
‎Prostii!
‎Ely, ajută-mă!
‎Dacă vor revizia de 100.000 km,
‎o s-o primească.
‎Și, dacă vor actele de asigurare ‎pentru roata de rezervă,
‎o să le primească și pe alea.
‎Deschide-l și caută un folder ‎numit Documentație Africa.
‎Uite-l! ‎„Femei singure în Africa III: ‎Răzbunarea populației mandingo.”
‎Am zis un folder, nu un fișier. Poftim!
‎- Bine. ‎- Caută un document numit 4L.
‎Bine, l-am găsit. Data înmatriculării?
‎- 24 ianuarie 1975. ‎- Așa veche e?
‎Mașina asta e într-o formă mai bună ‎decât tine. Vechi sunt eu. Sau Tocho.
‎Mai ales Tocho.
‎Documentul. Poftim! Hai!
‎- Iată-l! ‎- Dă-mi-l.
‎Și ăsta.
‎Atâtea? Nu sunt prea multe?
‎Ștampilele sunt importante. ‎Îi impresionează cel mai mult.
‎- Mașina e în stare bună? ‎- Mai bună decât mine.
‎Aveți destulă apă?
‎Destulă pentru a deschide ‎un sanctuar pentru delfini.
‎Nu părăsiți șoseaua în niciun caz!
‎E marcată cu butoaie negre. ‎Sunt 980 km de drum prin deșert.
‎Dacă nu apar complicații, ‎ajungeți în trei zile.
‎Nu circulați noaptea!
‎Ce-a zis?
‎Că apusurile în deșert sunt uluitoare.
‎Aveți mare grijă la bandiți!
‎Sunt foarte periculoși ‎și nu vă putem proteja de ei.
‎Și acum?
‎Că noaptea se văd ‎ploi de stele spectaculoase.
‎- Vă puteți continua drumul. Succes! ‎- Mulțumesc.
‎Stați! La borna de 500 km ‎veți găsi Canistra 5.
‎E un loc bun pentru odihnă. ‎Puteți cumpăra benzină și apă.
‎Iar proprietarul e tot francez.
‎- Încă mai trăiește? ‎- Da.
‎Ce spune?
‎Să nu ne rătăcim.
‎Ce idiot!
‎Stați!
‎Ce e?
‎E interzis să traversați Tanezrouft ‎cu o singură mașină.
‎Trebuie să așteptați să se formeze ‎un convoi. Pentru siguranța dv.
‎V-am mai spus, ‎nu e prima oară când traversez deșertul.
‎Cât să așteptăm?
‎Nu știu. Ar putea dura ‎două zile sau două săptămâni.
‎Nu se știe niciodată.
‎Ce-a mai zis idiotul acum?
‎O țigară?
‎Pasează! Aici!
‎După fotbal, vin cu cola. Știi?
‎Cola, gheață și vin ieftin. ‎Rece. Excelent.
‎E a mea!
‎Trecem? Nu?
‎Trei capre.
‎Hei!
‎De ce nu ne lași să trecem?
‎Bună, Susi!
‎Privește!
‎Ăsta e paradisul ‎despre care ți-am povestit atâtea.
‎Mi-e tare dor de tine.
‎Hei!
‎Nu e nimeni.
‎Hai, repede!
‎- Repede! Hai, Tocho, aleargă! ‎- Ce? Hei!
‎- Așteaptă, nenorocitule! ‎- Mișcă-te, Tocho!
‎Nemernicule! Oprește! ‎Ely, spune-i să oprească! Oprește!
‎Hai! Aleargă!
‎Jean Pierre!
‎Tâmpitule!
‎Am plecat!
‎AM AJUNS PÂNĂ AICI
‎Africa!
‎Iată-ne! Călătoria vieții noastre! Hei!
‎Libertate!
‎„Libertate.” Ce cuvânt idiot!
‎Ce dracu' mai e și libertatea?
‎„Sunt în Africa! Mă simt liber!”
‎Ba nu ești liber, ce dracu'! ‎Ești doar un idiot nenorocit.
‎Ce scrie în dicționar, la „libertate”?
‎Puterea naturală a omului de a acționa ‎într-un fel sau altul sau de a nu acționa.
‎O groază de minciuni. ‎Pentru asta trebuie să mergi în Africa?
‎Singura libertate pe care o avem ‎este moartea.
‎Și moartea e neplăcută.
‎Ce dracu' a fost asta?
‎- Paștele mă-sii! ‎- Apă, te rog!
‎E un negru aici care vorbește spaniolă.
‎Ce dracu' cauți aici?
‎Eram cu grupul de la punctul de control.
‎Noi mergem spre sud. Europa e în nord.
‎Și eu merg spre sud. Spre Mali.
‎Nu mai am nici bani, nici putere.
‎Mă duc acasă.
‎Nu mă mir, la halul în care e Spania acum.
‎N-am ajuns în Spania.
‎Ne întoarcem la punctul de control ‎și-l lăsăm acolo.
‎- Dar mergem în aceeași direcție. ‎- Nu suntem în excursie cu școala.
‎Dacă nu merge el, nu merg nici eu.
‎Exagerezi.
‎Da, exagerez.
‎Dar vă pot bate la cap până vă răzgândiți.
‎Zi ce vrei! ‎N-avem destulă apă pentru toți.
‎Spui asta pentru că nu știi ‎cât de enervantă pot fi.
‎Am zis că, dacă nu merge el, ‎nu merg nici eu.
‎Vino încoace. Te simți mai bine?
‎Cum te cheamă?
‎Mamadou.
‎Vino. Urcă în mașină. Vino cu mine.
‎Mamadou?
‎Nu fumez.
‎- Trage un joint! ‎- Lasă-l în pace!
‎Ely, Mamadou, dezumflați roțile din spate.
‎Ely, urcă și pornește motorul.
‎Hai, Mamadou!
‎Ely, trebuie să ieși de pe urmele de roți.
‎Și tu ce faci? ‎Nu poți împinge mai mult de cinci metri?
‎Nu mai pot.
‎- Drace! Haide! ‎- Hai, Mamadou, încă puțin!
‎Hai, să-i dăm drumul! Haide!
‎Fir-ar! Nu lua piciorul de pe ambreiaj ‎așa repede, Ely!
‎Du-te-n mă-ta!
‎Hai, Mamadou! ‎Lasă-i pe ei să mute nenorocita de mașină!
‎Hei!
‎- Hei! ‎- Hei!
‎Hei!
‎- Hei! ‎- Hei!
‎Unde sunt rachetele de semnalizare?
‎Avem doar una și ne-au văzut deja, ‎ce mama dracului!
‎Crezi că ne-au văzut?
‎Ne-au văzut și cei din Bilbao.
‎Salam aleikum.
‎- Aleikum salam. ‎- Aleikum salam.
‎Eu sunt Akly. ‎Sunt din oaza Iférouane, munții Aïr.
‎Iar el e Ekaley, sclavul meu.
‎El e Mamadou, sclavul nostru.
‎Foarte bine, dle.
‎Jean Pierre, din regiunea Bordeaux, ‎din sudul Franței.
‎Tocho.
‎- Suntem... ‎- Ely.
‎Suntem blocați de câteva ore. ‎Ne-ați putea ajuta cu...
‎Doamne!
‎- E o bijuterie! ‎- Da.
‎Uneori îi lasă să cadă în deșert.
‎Știu că nu-i va găsi nimeni.
‎Ce faceți cu el?
‎Îl vând online. ‎Americanii plătesc o avere pe ei.
‎Îl vreți? Dle, îl vreți?
‎Am cinci stele ca vânzător pe eBay.
‎Luați-l acum ‎și nu mai plătiți transportul,
‎fiindcă azi e Black Friday.
‎- Black Friday? ‎- Da.
‎- Bilbao. ‎- Bună!
‎- E o ocazie de zile mari, dle. ‎- Da.
‎Asta e șansa dv.
‎N-am loc.
‎Haide!
‎Să mergem!
‎Hai! Așa! Hai!
‎Mulțumesc! Mulțumesc mult. ‎Ce vă putem oferi în schimb?
‎Nu, dle. Nu. Pentru tuaregi, ‎e ceva normal să-și ajute semenii.
‎Dar n-a fost o idee bună ‎să lansați racheta de semnalizare.
‎Teritoriul ăsta îi aparține ‎Prădătorului Said,
‎- ...un bandit libian. ‎- Scuze!
‎Așa că n-ar trebui să rămâneți aici ‎peste noapte. Mă auziți?
‎Dle, asta e pentru dv.
‎Nu. E pentru dv. E ‎kif. Kif ‎bun.
‎Nu vă face rău. E bun.
‎Nu fi așa necioplit! ‎Dacă refuzi, tuaregul se va înfuria.
‎Old Trafford e nemaipomenit.
‎Nu-ți vine să crezi ‎când îl vezi din interior.
‎Stăteam chiar lângă banca ‎celor de la Manchester United.
‎Lăsau negrii să intre gratis.
‎Ai fost pe stadionul Chelsea?
‎Da, sigur. Dar nu e același lucru.
‎Nu lasă negrii să intre?
‎Ba da, dar trebuie să plătească.
‎E prost crescut.
‎Dar e musulman.
‎Am un prieten în Santurce care se roagă ‎în timp ce bea vin cu cola.
‎Știu de ce nu există portari negri buni.
‎De ce?
‎Nu-i mai suport.
‎Despre ce vorbiți?
‎Despre stăpânul său. ‎Zice că se poartă foarte urât cu el.
‎Pe bune?
‎Nu-ți poți imagina.
‎Tuaregii sunt niște ticăloși, ‎care-i tratează pe negri ca pe sclavi.
‎Întreabă-l de ce nu fuge.
‎Bine.
‎Vrea să știe ‎de ce nu există portari negri buni.
‎Portarii ating mingea ‎doar când zboară direct spre capul lor.
‎O porcărie! De parcă noi, negrii, ‎n-avem și așa destule probleme.
‎Zice că familia lui lucrează ‎pentru ei în sat.
‎Dacă fuge, îi pune se muncească dublu ‎sau îi omoară.
‎Fir-ar!
‎Îmi pare rău. ‎E o situație foarte dificilă.
‎Spune-i că, dacă are nevoie de ajutor, ‎se poate baza pe mine.
‎Bine.
‎Zice că în Europa nu sunt portari negri,
‎pentru că niciun alb nu vrea ‎să aibă un negru în spate.
‎A zis că-ți mulțumește foarte mult.
‎Mă uitam la cer.
‎Mă uitam la el.
‎- Au aterizat acolo, în spate. ‎- Cine?
‎Farfuriile zburătoare.
‎Sunt gata să invadeze Africa!
‎- Pentru Africa. ‎- Da.
‎Iarăși te cufurești?
‎- Îngrășământ franțuzesc pentru deșert. ‎- Așteaptă aici.
‎- Câte erau? ‎- Patruzeci de OZN-uri invizibile.
‎- Câte au mai rămas? ‎- Treizeci și nouă.
‎Mersi!
‎- Vreți... ‎- Fumați.
‎Uite! Dispare și apare.
‎Ca OZN-urile.
‎Erau farfurii zburătoare.
‎Nu mai sunt.
‎Tocho.
‎Tocho! Jean Pierre! Treziți-vă! ‎Ne-au jefuit.
‎Ce? Ne-au jefuit?
‎Cine?
‎Au luat toți banii. Și ginul meu. ‎Și tutunul.
‎Nenorocitul ăla nu era musulman?
‎Ne-au luat pașapoartele.
‎Au luat totul.
‎Acum suntem în ilegalitate cu toții.
‎Măcar ne-au lăsat niște benzină, ‎apă și câteva conserve de sardine.
‎Cu astea, ajungem până la graniță.
‎Rucsacul meu.
‎Când te prind, te trimit direct în iad
‎și te trag în sculă, ca-n țeapă, ‎nenorocitul naibii!
‎Paștele mă-tii!
‎Iisuse Hristoase!
‎Tuareg mizerabil!
‎Fi-ți-ar mama afurisită! ‎Fi-ți-ar turbanul al dracului!
‎Când îl prind, ar face bine să se roage, ‎fiindcă o să-i fac de petrecanie.
‎- Ely, oprește! ‎- Iarăși?
‎Nu, ai dreptate. ‎O să fac în mașină. Oprește!
‎Drăcia dracului!
‎Nu trebuia să bei apă ‎dintr-o sticlă din piele de capră.
‎Ce legătură are apa soldaților cu asta?
‎E vorba de porcăria ‎pe care mi-ai dat-o s-o fumez aseară.
‎Dacă te-ai droga mai des, n-ai păți asta.
‎- Frate! Mă simt oribil. ‎- Doamne!
‎Fir-ar! A căzut țeava de eșapament.
‎Dă-o dracului de țeavă de eșapament!
‎Fir-ar!
‎Trebuie să turnăm apă peste radiator.
‎Da, dar mai avem doar două sticle.
‎Mi-am pierdut deja ginul azi. ‎N-o să-mi pierd și apa.
‎Dacă nu turnăm apă peste el, ‎nu mai plecăm nicăieri.
‎Ce faci, Mamadou?
‎Ce faci?
‎Ăsta e un remediu african.
‎Nu te poți pișa pe radiator.
‎Tocho.
‎Juanito, pe tine nu te scapă?
‎V-am zis eu. Nu te poți pișa pe radiator.
‎Problema nu e radiatorul.
‎Știu, dar spuneam ‎că nu te poți pișa pe el.
‎Dacă era făcut pentru asta,
‎puneau o toaletă acolo, nu un radiator.
‎Ți-ar prinde bine o toaletă.
‎- Tocho. ‎- Ce e?
‎Dă-mi piatra aia.
‎- Ely. ‎- Ce e?
‎- Ai un elastic de păr? ‎- Da.
‎O să ascultați de unul ‎care repară mașini pișându-se pe ele?
‎Ai niște vată sau ceva spongios?
‎Trebuie să opresc scurgerea de ulei.
‎Am ăsta. Oare e bun?
‎Ne pișăm și folosim tampoane.
‎NASA nici nu știe ce pierde!
‎- Ely, încearcă motorul. ‎- Bine.
‎Trebuia să-l lăsăm la punctul de control.
‎Nu face decât să consume mâncare și apă.
‎Ești un bou. ‎Nu te-ai schimbat deloc în 30 de ani.
‎Nesimțitule!
‎Tipul e un idiot.
‎Nu-i nimic.
‎Nu se simte bine.
‎Cred că abia aștepți să ajungi acasă.
‎Cei din sat au făcut chetă,
‎ca să-mi plătească drumul până în Europa ‎și să trimit bani acasă.
‎Nu mă pot întoarce cu mâna goală.
‎Mă simt ca un ratat.
‎Nu-ți face griji.
‎Și noi trei suntem ratați. ‎Măcar ai încercat.
‎Cum te-ai ales cu cicatricile alea?
‎Încercând să trec în Spania.
‎O dată cu pluta și de cinci ori ‎peste zidul din Melilla.
‎Ultima oară m-am încâlcit ‎în sârma ghimpată.
‎Atunci am decis să mă-ntorc acasă.
‎Nu poți avea încredere ‎în oamenii fără cicatrici.
‎Tu n-ai cicatrici?
‎Ba da, dar nu se văd.
‎Descalță-te.
‎Ce?
‎Fă-mi plăcerea și descalță-te.
‎Știai că iubirea pentru pământ pătrunde ‎prin tălpi?
‎Ridică mâinile.
‎Și închide ochii.
‎Simte greutatea corpului în tălpi.
‎Simte cum sunt conectate la pământ.
‎Ce simți?
‎Căldură.
‎Cum „căldură”?
‎Da, simt căldură.
‎Nu simți energia pământului ‎cum îți trece prin tălpi?
‎Pentru asta ar trebui ‎să fumez tot hașișul lui Tocho, Mamadou.
‎Africa! Nu simți Africa?
‎Ești țăcănit, Mamadou.
‎Nebuno!
‎Ce dracu' faci?
‎Mi-e așa de sete, că nu mai suport.
‎Taci și înghite, cum facem toți!
‎- Mor. ‎- O să te omor cu mâna mea.
‎Să nu-i spui nevesti-mii ‎că am murit de diaree.
‎Spune-i că m-a ucis un tuareg ‎sau că mi-am dat viața pentru tine.
‎N-o să mori, drace!
‎De unde știi?
‎E vina mea că ești aici.
‎Nu mi-aș ierta-o niciodată. Haide!
‎Opt pentru mine, băiete.
‎Ia de-aici...
‎Regreți că ai venit?
‎Nu.
‎Am visat la această excursie.
‎De când eram mică ‎am tot auzit poveștile lui tata
‎despre călătoriile voastre prin deșert.
‎Spunea că ăsta va fi cadoul meu de 18 ani.
‎Încă nu sunt sigură că vreau să-l văd.
‎Uită-te la mine!
‎Joseba e omul cel mai de treabă ‎din câți am văzut.
‎Da.
‎Are inima și boașele ‎la fel de mari ca deșertul ăsta.
‎Ai copii?
‎- Glumești, nu? ‎- Ce?
‎Sunt destui ticăloși pe lume și așa.
‎Soție? Iubită? Ceva?
‎Ce vei face după călătoria asta?
‎Babele nu-și fac planuri de viitor.
‎Vorbesc doar despre trecut.
‎Hei! Haideți! Plecăm!
‎Așa te vreau, Mamadou!
‎CANISTRA 5
‎Ely, oprește!
‎Oprește!
‎Dar aproape că am ajuns.
‎Nu pot intra acolo.
‎Ba o să intri, fie că-ți place sau nu.
‎Au apă, benzină, tot ce ne trebuie.
‎Alain.
‎Pe dracu'! ‎Franțuzul ăla nenorocit e tot acolo?
‎Mi-a zis soldatul.
‎Cine-i tipul?
‎Un francez. Se spune ‎că a venit aici ca să scape de lege.
‎Face afaceri cu nebuni ca noi
‎și a construit o pensiune ‎peste ruinele Canistrei 5.
‎În doi ani a ajuns ‎cel mai mare traficant din Tanezrouft.
‎Aveți probleme cu el?
‎- Nu. ‎- Ba da.
‎Ce?
‎Nu-mi vine să cred.
‎În ultima călătorie, ‎făceam parte dintr-un convoi
‎de cinci autocisterne ‎care transportau motorină.
‎Erau ale lui Alain.
‎Trebuia să le vindem în Niger.
‎Am luat o autocisternă și am plecat ‎în Mali. Am vândut-o în Bamako.
‎Fi-ți-ar ADN-ul al naibii, Jean Pierre!
‎Ce om întreg la minte fură o autocisternă ‎de la Alain?
‎Voiam să mă retrag.
‎Voiam să-mi cumpăr o vie ‎și să-mi fac propriul vin.
‎De ce n-ai zis nimic până acum?
‎Când mi-a zis soldatul ‎că Alain mai trăiește,
‎m-am gândit că o putem lua ‎prin altă parte, ca să-l evităm,
‎dar jaful mi-a dat planul peste cap.
‎Și acum ce ne facem?
‎Dacă intrăm acolo, franțuzul îl omoară.
‎Și atunci?
‎Dacă nu intrăm, moare sigur.
‎Vreau să mor cu voi.
‎Când ne întoarcem,
‎o să-ți vâr vițele de vie-n fund, ‎până iese vin.
‎Ce ne facem?
‎Găsim o cale de ieșire, asta facem.
‎Da.
‎Haideți!
‎Hai!
‎- Ce faci? ‎- Ce se petrece?
‎Face minuni în caz de febră.
‎Stai! Unde te duci?
‎Să iau benzină. Nu putem sta mult aici.
‎Și dacă vine cineva?
‎Dacă intră cineva, îl lovești
‎- ...destul de tare ca să-i zbori capul. ‎- Da.
‎Mamadou, închide ușa.
‎Bine ați venit la Canistra 5! ‎Sunt Alain, proprietarul.
‎Mulțumesc foarte mult. ‎Merci beaucoup!
‎Spaniol.
‎Frumoasă mașină! E o frumusețe! ‎De unde o aveți?
‎E cel puțin de la primul Paris-Dakar. ‎Sau de la al doilea?
‎De la primul.
‎E o adevărată frumusețe.
‎Dar e o copie. Nu face nici două parale.
‎Și chestia aia?
‎O bucată dintr-un satelit. ‎Am primit-o de la un tuareg.
‎S-a plimbat mai mult prin deșert ‎decât prin spațiu.
‎Fața ta...
‎Ne-am mai întâlnit?
‎Nu cred.
‎Mi-aș aminti.
‎Știu. Veneai aici
‎cu spaniolul ăla care era mereu praf
‎și cu un francez, Jean Pierre.
‎Și numele tău era...
‎Tocho.
‎Tocho! Doamne! Tocho. Da.
‎Și celălalt era... Cum îl chema?
‎- Joseba? ‎- Joseba.
‎Îl țin minte perfect. Era urât ca noaptea.
‎- Da, frate. Era un ticălos slut, da. ‎- Urât.
‎- Da. ‎- Da.
‎Știi ce mai face Jean Pierre?
‎Jean Pierre?
‎Nu mai știu nimic de el de ani buni. ‎S-a întors în Franța. E tot ce știu.
‎Nu-mi plăcea tipul. Nu era de încredere.
‎- Un ciudat. ‎- Da.
‎- Mereu atât de elegant, cu eșarfa lui. ‎- Da.
‎Încotro? În sus? În jos?
‎În jos. Mergem în jos.
‎Deci nu ești singur?
‎Cu cine ești?
‎Cu un puști din Mali pe care l-am găsit ‎pe drum și cu fiica lui Joseba.
‎- Cu fiica lui Joseba? ‎- Da.
‎- Nu e la fel de slută ca taică-său. ‎- Mi-ar plăcea s-o cunosc.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎- Alain? ‎- Alain.
‎- Alain.
‎Tocho.
‎Bună dimineața!
‎Fi-ți-ar capul negru al naibii!
‎Am făcut ce mi-ai zis.
‎- Alain e aici. ‎- Ce? Nu mă înnebuni!
‎A zis ceva?
‎S-a purtat elegant, nenorocitul. ‎A întrebat de Jean Pierre.
‎Știe că e aici?
‎Nu, nu l-a văzut. Se simte mai bine?
‎- Nu. ‎- E mai bine decât dacă-l vede Alain.
‎E-n regulă. Mă duc să cumpăr benzină ‎și te scot de-aici.
‎Te iubesc foarte mult.
‎La dracu'!
‎Delirează.
‎Du-te.
‎Hei, ‎monsieur ‎Tocho. Vrei o bere?
‎- Mă grăbesc. ‎- E bună, rece.
‎Ia loc! Fac eu cinste. Ia loc.
‎Deci...
‎Poate vor și prietenii tăi o bere? ‎Fac eu cinste.
‎Mulțumesc, dar se odihnesc.
‎Noroc!
‎Mi-ar fi plăcut s-o cunosc ‎pe fiica lui Joseba.
‎Ce tip grozav!
‎Bea mereu toată berea, ticălosul!
‎Berea merge de minune aici.
‎E aici și celălalt, nu-i așa?
‎Cel care e mereu bolnav.
‎Ai uitat să-l pomenești?
‎Ți-am zis că unul dintre noi e bolnav, ‎de asta mă grăbesc.
‎Îl cunoști pe Martial? L-ai văzut.
‎Negrul care era cu mine.
‎Specialitatea lui Martial e să se pișe ‎pe gâturile sângerânde ale oamenilor.
‎Așa că, mă întreb, ‎crezi că-i vine să se pișe acum?
‎Nu știu. A băut multă bere?
‎Nu-ți bate joc de mine,
‎că îl trimit pe Martial ‎să se ocupe de Jean Pierre,
‎și eu mă ocup personal de tine.
‎Înțelegi?
‎Vreau doar să știu de ce tu, prietene,
‎nu mi-ai zis că Jean Pierre e cu tine.
‎Jean Pierre ne-a povestit ‎despre autocisternă.
‎Și ce părere ai?
‎- A greșit. ‎- Foarte mult.
‎I-am zis de o mie de ori că e un bou.
‎„Jean Pierre, nu-i poți face asta ‎unui tip de treabă, ca Alain.”
‎Regretă sincer. Pe bune.
‎Ce putem face ca s-o rezolvăm?
‎Cât vrei?
‎Cincizeci de mii.
‎E mult bănet.
‎Atunci mașina?
‎E mașina lui Joseba. Ia satelitul. ‎Am auzit că face o avere.
‎Mai există o variantă.
‎Să rămâneți aici ‎și să nu mai plecați niciodată.
‎Paștele mă-sii!
‎E din ce în ce mai rău. ‎Are nevoie de un medic.
‎- Moașă-sa pe gheață! ‎- Ce e?
‎Vrea 50 de mii sau mașina.
‎Nici în ruptul capului! E mașina lui tata.
‎Vorbește naibii mai încet...
‎Am adus mașina aici pentru el. ‎Nu-i dăm mașina.
‎Jean Pierre!
‎Câți bani ai?
‎Ia-mă de-aici, te rog!
‎Trebuie să știu câți bani ai.
‎- Nu știu. ‎- Cincizeci de mii?
‎- N-am avut niciodată așa mulți. ‎- Atunci cât ai.
‎Nu-i dau niciun ban afurisitului ăluia.
‎Atunci, o să ia mașina.
‎Nici gând!
‎La dracu', Jean Pierre! ‎Trebuie să-i dăm ceva.
‎Dă-i... satelitul.
‎Dă-i satelitul.
‎Unde e Tocho?
‎Ely.
‎Ce dracu' caută aici?
‎- Cine e? ‎- Drace! Uite!
‎Tipul care o să ne scoată ‎din văgăuna asta.
‎Ia te uită! Beduinii mei preferați!
‎- Fir-ar! Cine-ar fi crezut? ‎- Nu-mi vine să cred.
‎La dracu'! Chiar era necesar?
‎- Am nevoie de ajutorul tău. ‎- Da, sigur.
‎Hai, sictir! ‎Nu ridic un deget pentru bulangiul ăla.
‎Atunci fă-o pentru mine.
‎M-ați lăsat acolo ca pe un șobolan, Tocho. ‎E greu de uitat.
‎Tocho. Scoate-mă de-aici.
‎Vreau să faci un bairam valencian.
‎- Ce dracu' tot spui acolo? ‎- E suficient?
‎Dacă sunt banii nenorocitului ăstuia,
‎organizez și o cursă de tauri ‎de Sanfermin.
‎Hai!
‎Mai tare!
‎E bine?
‎Da!
‎Așa mai zic și eu, la naiba!
‎Bine, prieteni! Haideți! ‎Pe cine trebuie să împingem pe geam?
‎Când ajung pe Marte, îmi cumpăr chitară.
‎- Sărută-mă, voinice! ‎- Ajută-mă.
‎- Sărută-mă! ‎- Ajută-mă, la dracu'!
‎- Fir-ar! Crezi că Tutankamon... ‎- Să-i dăm drumul. Hai!
‎...va încăpea pe fereastră?
‎Lasă prostiile și ajută-ne! Hai!
‎- Vreau și eu ce-a luat el! ‎- Haideți!
‎La dracu', Soriano! Ai grijă!
‎- S-a cufurit, nenorocitul! ‎- L-am prins.
‎- Hai! ‎- Atenție la cap! Atenție!
‎- Încă puțin. ‎- Stai! O să cadă! Stai!
‎Dă-mi drumul!
‎M-a cam durut!
‎Împing eu.
‎Acum! Pornește!
‎Apasă ambreiajul și bag-o în a doua!
‎Lasă ambreiajul!
‎Doamne! Îți sunt dator vândut.
‎Cred că sunt puțin cherchelit. Doar puțin.
‎La 20 km e ruta traficanților.
‎Dacă o luăm pe-acolo, Alain nu ne va găsi.
‎Paștele mă-sii!
‎Moașă-sa pe gheață!
‎Băga-mi-aș!
‎- Mă doare stomacul. ‎- Taci și înghite!
‎Haide!
‎Trebuie s-o ștergem de-aici, ‎până nu ne găsește nenorocitul ăla.
‎Nicio grijă. Suntem destul de departe ‎de drumul principal.
‎Dacă mâine nu vine nimeni,
‎va trebui să cerem ajutor ‎pe ruta traficanților.
‎Da, dar Jean nu se poate mișca.
‎Mă duc eu singur.
‎Nu.
‎Nu te duci nicăieri.
‎Avem suficientă apă pentru două zile.
‎Așa e în deșert, nu?
‎Se întâmplă ceva în ultima clipă ‎și mai ai o șansă.
‎Știi ceva?
‎Ce?
‎Ai avut dreptate.
‎În legătură cu ce?
‎Acum o simt.
‎Ce simți?
‎Africa.
‎Simt Africa.
‎Unde e Mamadou?
‎Nu e cu tine?
‎Mamadou!
‎Nu e aici.
‎Cum adică nu e aici? ‎Unde ar fi putut să se ducă?
‎După ajutor. Mi-a zis aseară.
‎Dar o să moară.
‎Mamadou!
‎Nu.
‎Ely!
‎Ce faci?
‎Băga-mi-aș!
‎Nu!
‎E-n regulă.
‎Bea.
‎Jean Pierre?
‎Jean Pierre. Bea niște apă. Haide!
‎Ce ne facem?
‎- Ce propui? ‎- Nu știu.
‎Ceva.
‎Voi sunteți experții.
‎Nu mai avem apă. Trebuie să așteptăm.
‎Ce faci?
‎Nu poți da foc unei roți.
‎De ce?
‎Alain.
‎Dacă nu ne omoară Alain, ‎o va face deșertul.
‎N-o face.
‎Hei!
‎Ți-am zis că va funcționa ‎chestia cu roata.
‎Da.
‎Bună! Yakimoto.
‎S-a defectat. ‎Kaput!
‎Engleză?
‎- Da. Engleză. ‎- Da.
‎Văzut om negru mergând singur prin deșert?
‎- Om negru? ‎- Da.
‎Da. Om negru.
‎Niciun om negru în deșert. Doar cămile.
‎- Bine. ‎- Mașina.
‎Spune-i despre mașină!
‎Mașina. Stricat.
‎Hai. ‎Nicio problemă. Inginer la Toyota.
‎Inginer la Toyota.
‎Rable de mașini franțuzești!
‎Traversează deșertul cu hârbul ăsta!
‎Dacă aveau o Toyota Land Cruiser,
‎nu m-aș mai murdări pe mâini acum.
‎Pornește din nou!
‎Mulțumesc.
‎Cine a pus asta acolo?
‎Era pentru altă gaură.
‎Mulțumesc.
‎Vă admir mult cultura.
‎Primul meu ceas a fost un Casio digital ‎cu două butoane.
‎Scuze, aveți medicamente?
‎Da.
‎Unul pe zi.
‎Oprit vântul. Trebuie să plec.
‎Am nevoie de ajutor.
‎Sarongul meu.
‎Mamadou?
‎Mamadou. Apă.
‎Apă!
‎Haide! Hai, bea!
‎Hei!
‎Hei, trezește-te!
‎Haide!
‎Nu.
‎Haide!
‎Nu.
‎Nu!
‎Tocho?
‎Maimona.
‎Bună! Sunt Jean Pierre.
‎Jean Pierre?
‎Am ajuns la timp?
‎Mai mult sau mai puțin.
‎- Intrați! ‎- Scuze.
‎Ești...
‎Uite, Ely!
‎Eu și tatăl tău, în cartier.
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumesc.
‎- Știa că venim? ‎- Nu, nu i-am spus.
‎Nu știam dacă ați primit scrisoarea mea ‎sau dacă veți veni.
‎Joseba.
‎- Ce e? ‎- Uite cine e aici.
‎Iisuse Hristoase!
‎Tocho.
‎Joseba.
‎Băga-mi-aș!
‎Tocho! Să fiu al naibii!
‎Arăți bine, ticălosule.
‎De parcă te-aș crede. ‎Și eu sunt un mincinos.
‎- Jean Pierre. ‎- Joseba.
‎Jean Pierre.
‎Joseba.
‎Ți-a mai crescut nasul.
‎Tot afurisit ai rămas.
‎Să fiu al naibii!
‎Ce frumoasă ești!
‎Iartă-mă!
‎- Nu-ți face griji! E-n regulă. ‎- Ba nu. Trebuie să vorbim.
‎Uite ce ți-am adus.
‎Jurnalul.
‎E singurul lucru pe care ți l-am lăsat, ‎nu-i așa?
‎Voi suna la ambasadă.
‎La ambasadă? Pentru ce?
‎Trebuie să ne ajute.
‎Îl putem scoate de-aici mâine.
‎Peste două zile va fi tratat în Spania.
‎Sau l-am putea duce la Paris. ‎Știu o clinică privată.
‎N-ați auzit ce-a zis?
‎Ce dracu' te așteptai să zică? ‎E prea mândru.
‎A zis că nu avea bani
‎și de aceea nu s-a întors în Spania.
‎A zis că nu vrea ‎să moară într-un spital din Madrid,
‎departe de soția lui.
‎Poate veni și soția lui.
‎Joseba vrea să moară aici.
‎Joseba nu vrea să moară.
‎Nu va muri.
‎Joseba nu vrea să moară.
‎Nimeni nu vrea să moară.
‎Dar trebuie să-i respectăm decizia.
‎Să fiu al naibii!
‎Ești ca nenorocitul de Fitzcarraldo.
‎Îți mai trebuie doar gramofonul, ‎indienii și opera.
‎Nu s-a mai mișcat de un an.
‎Crezi că mai poate fi o afacere bună?
‎Fii sigur!
‎E sufletul râului,
‎singurul care poate transporta ‎de cinci ori mai mult decât celelalte.
‎Cât ar costa ‎să-l punem din nou pe picioare?
‎Vreo 25.000 de euro,
‎însă e mult de muncit ‎și eu nu mai am putere.
‎Dar eu am.
‎Vrei să iei vasul?
‎Nu.
‎Vreau să rămân aici cu tine
‎și să-l reparăm împreună.
‎Rămân și eu.
‎Iar eu pot plăti reparațiile.
‎Jean Pierre, Tocho, veniți aici!
‎Oamenii sunt înnebuniți după deșert. ‎Și nu spun că e un loc rău,
‎dar, dacă îl analizezi obiectiv, ‎practic, e o pacoste.
‎Ai mereu nisip în pantofi ‎și e mai cald ca-n iad.
‎Mă îndoiesc că Saint-Exupéry ‎și toți ceilalți au fost vreodată aici.
‎Nu știu de unde și-au luat informațiile,
‎dar cred că s-au înșelat foarte tare.
‎Și să nu ne amăgim, deșertul e ca o plajă,
‎dar fără fete în bikini și fără baruri.
‎Iar apa e la dracu-n praznic.
‎Subtitrarea: Daniela Vereș