‫- סרט מקורי של NETFLIX -‬
‫- שלום, בלנקה דיאז -‬
‫בלנקה!‬
‫תזדרזי, שלא תאחרי.‬
‫הזמנת מונית?‬ ‫-כן.‬
‫אז היא תכף תגיע.‬
‫תראי איזה בלגן יש פה.‬
‫אני לא מנקה את זה.‬
‫ברור שכן. בשביל זה משלמים לך.‬
‫את כזאת חוצפנית!‬
‫כמה יפה, ככה חוצפנית.‬
‫אני אגיד לאימא שלך!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-אתה יודע לאן לנסוע?‬
‫התחל בנסיעה ל…‬
‫בית הספר ההומניסטי.‬ ‫-כן.‬
‫נראה מי יגיע ראשון.‬
‫מהר, סע אחריה! מהר!‬
‫פנה בכיכר.‬
‫היצמד לנתיב הימני.‬
‫פנה ימינה.‬
‫תראו, הינה בלנקה.‬
‫היא ממש טובה.‬ ‫-כן, היא שיחקה אותה.‬
‫אני יושבת פה.‬
‫סליחה.‬
‫עופי לי מהמקום!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היעד לפניך.‬
‫הגעת ליעד.‬
‫תיקו.‬
‫הנסיעה נגמרה?‬
‫כן, תודה.‬
‫טמרה, אל תעשי את זה שוב ללאורה,‬ ‫אחרת תצטערי.‬
‫מה? לא הבנתי. מי זאת לאורה?‬
‫חכי פה.‬
‫בואי.‬
‫זו לאורה.‬
‫אה.‬ ‫-אני רצינית.‬
‫היי, זה היה אדיר.‬
‫ממש אדיר.‬
‫תודה.‬
‫התחלנו באיחור של שעה וחצי‬
‫כי הנעליים שלהן לא מצאו חן בעיני הבמאי.‬
‫הוא אמר שהן מהירות מדי.‬ ‫-מהירות מדי? מה זה נעליים מהירות מדי?‬
‫לא יודעת. לא הבנתי,‬ ‫אבל אמרתי להן להחליף לנעלי עקב,‬
‫כי… אני הולכת ממש לאט בנעלי עקב.‬
‫לא, בלי פיצוצים פה, הוש. מה עובר עליך?‬
‫סליחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בוסית.‬ ‫-כן?‬
‫הוא גם לא הפסיק לשאול איפה את.‬
‫היי, לאן אתה לוקח את זה?‬ ‫-לסט. הבמאי ביקש.‬
‫מה יש, מארי?‬
‫גברתי.‬
‫סליחה על ההפרעה. לא נעים לי להלשין,‬
‫אבל…‬ ‫-מה היא עשתה?‬
‫בלנקה לא מקשיבה לי.‬
‫אמרתי לה לנקות את החדר שלה,‬ ‫ואת יודעת מה היא אמרה לי?‬
‫שאני אנקה, כי בשביל זה משלמים לי.‬
‫בסדר, חכי שנייה.‬
‫אף אחד לא מקשיב לי.‬ ‫-באמת?‬
‫כמה פעמים אמרתי לך‬ ‫מה אני צריך בסצנה הזאת?‬
‫ברצינות?‬
‫נעליים מהירות?‬
‫ברצינות?‬ ‫-חכה.‬
‫תן לי שנייה.‬ ‫-אני לא מחכה לך, פר.‬
‫צריך לפתור את זה ולצלם את הסרט.‬
‫…אז אני מעדיפה להתפטר.‬
‫לא. רגע, מארי, את מתפטרת? לא, תירגעי.‬ ‫-…מיליון פעם, שטוחות!‬
‫נעליים שטוחות, אז…‬ ‫-מה?‬
‫ארנסטו לא בא. הכלב שלו חולה מאוד.‬
‫מה?‬
‫ובכנות…‬
‫אם היא תתייחס אליי ככה…‬
‫בסדר.‬ ‫-זה ממש פגע בי.‬
‫תירגע.‬ ‫-אני לא אירגע.‬
‫תגידי לאדם הזה, בבקשה…‬
‫לא אכפת לי אם הכלב שלו ימות,‬ ‫העיקר שיגיע לחזרה.‬
‫מארי, תשמעי מה נעשה.‬
‫קחי שבוע חופש. אני אשלם לך, אל תדאגי.‬
‫אני פשוט לא יכולה לדבר כרגע, טוב?‬
‫כן?‬ ‫-זו הפעם השלישית שהוא מבטל חזרה. מה עכשיו?‬
‫אולי נחליף אותו?‬
‫את בטוחה?‬
‫צ'יף, אוהב אותך. אין עלייך.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫מה קורה, בטו?‬
‫מה המצב?‬
‫בסדר.‬
‫כרגיל?‬
‫רום וקולה, אבל כמו שצריך.‬
‫היי.‬
‫רואה?‬
‫תסתכל על שתי הבחורות ששם.‬
‫לא רואים כאן בחורות כאלה בדרך כלל.‬
‫תראה אותן.‬
‫בגלל זה אהבתי לבוא הנה.‬
‫הן לא מפסיקות להסתכל עליך.‬
‫הן באות!‬
‫היי.‬
‫לי ולחברה שלי יש התערבות.‬ ‫-אני החברה.‬
‫היא אומרת שאתה השחקן מהסרט…‬
‫"אלמוניות וקללות אחרות".‬ ‫-בדיוק. ואני אומרת שזה לא אתה,‬
‫כי לבחור ששיחק בסרט קרה משהו ממש מוזר.‬
‫זה אתה?‬ ‫-מזל טוב. ניצחת.‬
‫אפשר להצטלם איתך?‬
‫אתה לא צריך לזוז או משהו. נצלם סלפי.‬
‫אמרתי לכן, אני לא…‬
‫סליחה, אני רוצה להיות לבד.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לשתות משהו, לצאת למועדון,‬ ‫לעשות משהו מגניב.‬
‫יודע מה? ההפסד כולו שלך.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מארי.‬
‫אני בבית.‬
‫מארי?‬
‫מארי.‬
‫כבר מאוחר. לכי לישון בחדר שלך.‬
‫מארי ניסתה להתפטר היום.‬
‫נתתי לה שבוע חופש.‬
‫היא תעזוב אותנו, בלנקה.‬
‫אני אסיע אותך לביה"ס מחר. נצא בשש וחצי.‬
‫לא, חכה.‬
‫בטו… בוא.‬
‫חכה, שלא תיפול.‬
‫תשאיר פה את הבקבוק.‬ ‫הוא שלך, אשמור לך אותו.‬
‫אני מבטיח.‬
‫בוא. אתה בסדר?‬
‫אתה בטוח? באמת?‬
‫תקשיב, עדיף שתשאיר את האוטו פה.‬
‫קח מונית.‬
‫שלא יקרה משהו לשחקן האהוב עליי, כן?‬
‫קדימה, לך.‬
‫את לא מבינה שלא נסתדר בלי מארי?‬
‫לא, אל תעשי לי פרצופים. ברצינות.‬
‫בבקשה, תחשבי על זה.‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫ותסגרי את הדלת. היי!‬
‫בואי הנה! בלנקה, בואי הנה!‬
‫מצידי אל תדברי איתי, אבל תשמעי בקולי.‬ ‫תסגרי את הדלת.‬
‫ואל תטרקי אותה.‬
‫היא לא נסגרה. בלנקה… היא לא נסגרה.‬
‫עם אימא כזאת, אין פלא שהיא מופרעת.‬
‫תודה, מתוקה. שיהיה לך יום נעים.‬
‫הלו?‬ ‫-בטו?‬
‫רק עכשיו התעוררת, אחי?‬
‫לא, ברור שלא. אני…‬
‫בדיוק נכנס לאוטו.‬
‫בוא ישר למשרד, בסדר?‬
‫אני אגיע בעוד…‬
‫חצי שעה.‬
‫ביי.‬
‫אף אחד לא ראה אתכן, מבטיחה.‬ ‫-כולם ראו אותנו.‬
‫לא.‬ ‫-היא השפילה אותי מול כולם.‬
‫לא, אני מבטיחה.‬
‫אימהות כאלה מבאסות, נכון?‬
‫רק רציתי לתת לך את זה.‬
‫אולי זה יעניין אותך.‬
‫תן לראות.‬
‫בלנקה.‬
‫אני בטוחה שתנצחי.‬
‫באמת? בשביל זה באת?‬
‫אני צעירה מכדי להתחרות.‬
‫תוכלי להתחרות…‬
‫אם אימא שלך תרשום אותך.‬
‫כן, בטח!‬
‫מה? אני נרשם.‬
‫ורציתי לדעת אם תלמדי אותי‬ ‫כמה מהטריקים שלך.‬
‫אתה לא טוב מספיק.‬
‫למה?‬ ‫-הוא התגרה בי.‬
‫אני טוב מספיק, ואני טוב יותר ממך.‬
‫תירשמי למרוץ. אל תפחדי.‬
‫תודה, פבי.‬
‫הפרס הוא 100,000 פסו.‬
‫מאה אלף פסו לגלידה‬ ‫לכל החיים הארוכים והמהממים שלנו!‬
‫לא, מחלקים 100,000 בפרסים, לא במזומן.‬
‫גלידה זה פרס, לא?‬
‫בחייך, תירשמי.‬
‫לא! אימא שלי תתחרפן‬ ‫אם היא תגלה שאני רוכבת על אופניים.‬
‫איפה האוטו שלי?‬
‫סרחיו. העניין הוא כזה…‬
‫השארתי את האוטו בחניון של הבר,‬ ‫והוא עוד סגור.‬
‫תתאפס על עצמך!‬
‫כמו שאומרים,‬ ‫"עזור לי לעזור לך, ואלוהים יעזור לך".‬
‫הזמינו אותך לאודישן לסרט.‬
‫לא.‬ ‫-למה?‬
‫אמרתי לך, פרשתי מעולם המשחק. אני לא שחקן!‬
‫אתה חייב לי כסף, טוב?‬
‫תשלם לי, ואז תעשה מה שבא לך.‬
‫עד אז…‬
‫מה זה?‬
‫קורות החיים שלך ותמונה שלך.‬
‫תסתכל.‬
‫ברצינות?‬
‫עשיתי לך טובה.‬
‫ביררתי איפה נערכים הצילומים,‬
‫אז תביא את זה למפיקה באופן אישי.‬
‫ואני אבוא איתך, כי…‬ ‫-לא.‬
‫בטו, זאת היא!‬
‫המפיקה?‬ ‫-כן.‬
‫היי, אתה יכול להסתובב?‬
‫אי אפשר, אדוני.‬
‫זה לא חוקי.‬ ‫-מצלמים פה?‬
‫אחי, ככה אתה מכיר אותי?‬ ‫-לא להאמין עליך.‬
‫אתה לא יכול להסתובב?‬ ‫-אסור להסתובב בתעלה.‬
‫ייתנו לי קנס על פניית פרסה בלתי חוקית.‬
‫אל תגיד שלא ביקשתי.‬
‫מה?‬ ‫-בוא!‬
‫היי!‬
‫בוא.‬
‫היי!‬ ‫-זהירות, לא ליפול.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה לא השיר.‬
‫תודה! סליחה.‬ ‫-בוא.‬
‫מיגל, מושלם.‬
‫לעזאזל, אנסיטו, אמרתי לך לעצור!‬ ‫הם לא שילמו!‬
‫מהר, היא מתרחקת!‬ ‫-רדו בזהירות. בבקשה, לא ליפול…‬
‫גברת פרננדה.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫צ'יף!‬ ‫-כן, אני חייבת ללכת.‬
‫חייבים ללכת, ברור. אלווה אותך.‬
‫הגענו. זהירות.‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫במקרה היינו באזור, ואמרתי,‬
‫"אה, נכון, כאן נערכים הצילומים‬ ‫והאודישנים לסרט", נכון?‬
‫כן.‬ ‫-תכירי, זה…‬
‫בטו.‬ ‫-בוסית…‬
‫זה אלברטו דיאז.‬ ‫-בטו… בוא, בבקשה.‬
‫אני מכירה אותו.‬ ‫-הוא האבא שאת צריכה לסרט שלך.‬
‫בטו, תן לה…‬ ‫-זו תמונה ישנה נורא.‬
‫תן לה את זה.‬ ‫סליחה, הידיים שלו מתכווצות כשהוא לחוץ.‬
‫בסדר. זה…‬ ‫-קורות החיים שלו.‬
‫בסדר.‬ ‫-קורות החיים של השחקן.‬
‫זה…‬
‫אל תיעלב. סליחה…‬ ‫-הוא נראה נהדר.‬
‫אתה נראה נהדר.‬ ‫-היי!‬
‫רבותיי, מה זה?‬ ‫-הינה אתם! רמאים!‬
‫בסדר, רגע. היי!‬ ‫-תשלמו לי!‬
‫מספיק! תעזוב אותי!‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫שמי סרחיו חוארז. חכה שנייה, טוב?‬
‫אני הסוכן שלו.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא הלקוח שלי.‬
‫חבר'ה, תקשיבו,‬ ‫האודישנים נערכים בדל ואיה, לא פה.‬
‫אתה יכול לשלוח לי את זה בדוא"ל.‬
‫תני להם את הכתובת.‬ ‫-כן.‬
‫אני באמת חייבת ללכת.‬ ‫-לא. היי!‬
‫כרטיס הביקור שלי נמצא בתוך ה…‬
‫- סרחיו חוארז, סוכן כישרונות -‬
‫איך היה בביה"ס?‬
‫לאו, איך היה?‬
‫בסדר, פר. תודה. איך היה בסרט שלך?‬
‫הכול מתקדם בסדר. מצוין, תודה.‬
‫נו, תשאלי אותה כבר.‬ ‫-מה את רוצה לשאול?‬
‫בחייך! מה את רוצה לשאול?‬
‫בסדר…‬
‫גילינו שהולך להיות מרוץ BMX ענק.‬
‫בלנקה ממש טובה, היא תנצח על בטוח.‬
‫וחוץ מזה, יש פרס ענק.‬
‫ממש טובה?‬ ‫-כן.‬
‫רכבת על האופניים שלך?‬
‫למה? את יודעת שאני לא מרשה.‬
‫לא, אל תסתודדו!‬
‫מה היא אמרה לך? לאו, מה היא אמרה?‬
‫לאו! מה היא אמרה לך?‬
‫בלנקה אומרת‬ ‫שהיא לא אשמה במה שקרה לאבא שלה.‬
‫אין לזה שום קשר לזה.‬
‫ממש לא.‬
‫אסור לך לרכוב על אופניים, וזהו.‬
‫אבל זה ממש חשוב לה.‬ ‫-אמרתי לא.‬
‫ולא זה לא.‬
‫סע!‬
‫חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫אבא שלי אומר שהזדמנויות טובות‬ ‫מגיעות רק פעם בחיים.‬
‫כן.‬
‫אבל סנטיאגו לא אהב אותם, ולריה.‬ ‫הוא לא אהב אף אחד מהם.‬
‫אפשר לזייף את החתימה שלה.‬
‫לא. היא חייבת לבוא באופן אישי.‬
‫טוב…‬
‫אני לא מאמינה‬ ‫שכל השחקנים בגיל העמידה עסוקים.‬
‫בחרתי במקצוע הלא נכון.‬
‫אפשר לבקש מאימא שלי לרשום אותנו.‬
‫לאו, לא נעים לי להגיד,‬ ‫אבל אימא שלך גרועה משלי.‬
‫בלי להעליב.‬
‫יודעת מה?‬
‫נקדים את הלו"ז.‬
‫אפשר להלביש את אחי בתחפושת, עם זקן והכול.‬
‫לאו, אחיך צעיר מאיתנו.‬
‫אז מה? אף אחד לא צריך לדעת.‬
‫נצלם את כל הסצנות של האבא מאוחר יותר.‬
‫אני יודעת.‬
‫אנחנו צריכות למצוא אבא.‬
‫זה מה שאמרתי לך.‬
‫לא לזה התכוונתי. בואי, אני אסביר.‬
‫בסדר.‬
‫נעשה אודישנים כדי למצוא לי אבא.‬
‫אני לא יודעת, בלנקה.‬
‫לא נראה לי שזה רעיון טוב.‬
‫בסדר, אז לא אתחרה.‬ ‫-לא, אל תכעסי. כלומר…‬
‫אם אימא שלך תגלה…‬
‫היא תהרוג את שתינו.‬
‫ואם אימא שלי תגלה, גם היא תהרוג אותנו. לא.‬
‫מוכן.‬
‫בסדר.‬
‫לא. בסדר, חכי.‬
‫הינה.‬
‫עושים את זה ככה.‬
‫בלנקה, תזדרזי.‬
‫אני יוצאת.‬
‫היכון.‬
‫בדיקה.‬
‫בלנקה, את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?‬
‫שלום.‬
‫תקלטי את שם הסוכנות.‬
‫- כוכבים במרום -‬
‫כוכבים במרום, אבל בהישג ידך.‬ ‫איך אפשר לעזור?‬
‫שלום?‬ ‫-הגעתי לסרחיו חוארז?‬
‫כן, מדבר.‬
‫אני מתקשרת כי אנחנו‬ ‫מלהקים עכשיו שחקנים לפרויקט גדול.‬
‫תנתקי.‬
‫ואנחנו מעוניינים באחד השחקנים שלך.‬
‫פנה ימינה באיינדה.‬
‫היי… זה אתה.‬
‫לא.‬ ‫-אהבתי אותך בסרט ההוא. היית כזה חמוד.‬
‫לא, הלוואי.‬
‫למה אתה נוהג במונית?‬
‫זה לא אני. ברצינות.‬
‫אה, נכון.‬
‫משהו קרה לבת שלך, נכון? אני זוכרת במעורפל.‬
‫את זוכרת במעורפל?‬
‫זה היה נורא.‬
‫תעצור לי פה.‬
‫לא.‬
‫סליחה…‬ ‫-כן. תעצור לי פה.‬
‫הלו?‬
‫הזמינו אותך לאודישן. נשמע שזה פרויקט גדול.‬
‫ניסיתי לתפוס אותך, סופרסטאר. מוכן לאודישן?‬
‫כן, בסדר. אמרתי שאלך.‬
‫אל תאחר, גבר. תגיע ב-16:00 על הדקה.‬
‫אמרתי שאלך. ביי.‬
‫זה מושלם. כל הכבוד!‬
‫יופי. בואי הנה!‬
‫- שב כאן -‬
‫- אודישנים -‬
‫שלום.‬
‫שלום, היי.‬
‫- קח תסריט -‬
‫- קרא את השורות המסומנות בצהוב -‬
‫- אודישנים -‬
‫- אין כניסה -‬
‫תיכנס.‬
‫שלום.‬
‫- שב כאן -‬
‫סגור את הדלת.‬
‫כן, סליחה.‬
‫שב.‬
‫- שב כאן -‬
‫קרא את השורות שלך.‬
‫אפשר להזיז את האור?‬
‫אם אתה לא יכול לקרוא ככה,‬ ‫התפקיד לא בשבילך.‬
‫לא, אין בעיה. אני יכול, בטח שאני יכול.‬
‫סליחה, אתה בסדר? הקול שלך נשמע מוזר.‬
‫כן, אני קצת חולה.‬
‫מה בדיוק הבעיה?‬
‫גילמתי פראמדיק בסדרת טלוויזיה,‬ ‫אני יכול לבדוק אותך.‬
‫לא. שב.‬
‫יש לי כלבת.‬ ‫-כלבת?‬
‫לא יצא לי לטפל בכלבת בסדרה.‬
‫ו… אקשן!‬
‫"הצטרף אליי ואשלים את לימודיך."‬
‫"לעולם לא…‬
‫לעולם לא אצטרף אליך."‬
‫"אילו רק ידעת את כוחו של הצד האפל…"‬
‫אלה השורות מהסרט?‬
‫כן.‬
‫טוב, בערך.‬
‫אלה שורות מסרט. יש בעיה?‬
‫לא. בסדר גמור.‬
‫"אילו רק ידעת את כוחו של הצד האפל…‬
‫לא סיפרו לך מה קרה לאביך?"‬
‫"סיפרו לי מספיק.‬
‫אני יודע שהרגת אותו."‬
‫"לא…‬
‫אני אביך."‬
‫"לא. לא יכול להיות. זה בלתי אפשרי."‬
‫הבט לתוך נפשך. אתה יודע שזו האמת."‬
‫מה?‬
‫"לא!‬
‫לא."‬
‫"הצטרף אליי, ויחד נשלוט בגלקסיה כאב ובן."‬
‫הגלקסיה?‬
‫זה… סרט מקסיקני?‬
‫אפשר לצאת ולהיכנס מחדש?‬
‫אתה לא חייב לתת לי את התפקיד.‬ ‫-אנחנו מחפשים מישהו…‬
‫אני יכול להיות תאורן.‬ ‫-היית ממש טוב.‬
‫היית…‬ ‫-תלבושות.‬
‫אני ממש טוב בתלבושות, באמת.‬ ‫הלבשתי את עצמי היום.‬
‫בסדר, נודיע לך.‬ ‫אנחנו רוצים לראות עוד אנשים.‬
‫אין לנו כלום.‬
‫באמת, שרלוק?‬
‫שרלוק?‬
‫זה לא שרלוק. זה אלברטו.‬ ‫והוא לא בא. הוא הבריז.‬
‫הינה, הגענו.‬
‫הוא פה! לעמדות!‬ ‫-מי?‬
‫ו"שרלוק" זה סרט.‬
‫שלום.‬
‫באתי לאודישן.‬
‫שלום?‬
‫סגור את הדלת!‬
‫- שב כאן -‬
‫האור קצת חזק, לא?‬
‫תמשיכי.‬
‫מה השם?‬
‫אלברטו דיאז.‬
‫ו… אקשן!‬
‫"הצטרף אליי ואשלים את לימודיך."‬
‫"לעולם לא אצטרף אליך."‬
‫"אילו רק ידעת את כוחו של הצד האפל…‬
‫לא סיפרו לך מה קרה לאביך."‬
‫"סיפרו לי מספיק.‬
‫אני יודע שהרגת אותו."‬ ‫-"לא…‬
‫אני אביך."‬
‫"בלתי אפשרי."‬
‫"הבט לתוך נפשך.‬
‫אתה יודע שזו האמת.‬
‫בכוחך להשמיד את הקיסר. הוא חזה זאת.‬
‫הצטרף אליי, ויחד נשלוט בגלקסיה כאב ובן."‬
‫"לא."‬ ‫-"זו הדרך היחיד…"‬
‫לא. מה נעשה עכשיו?‬
‫יש לנו קשיים טכניים.‬
‫מה זה? ברצינות?‬
‫לא!‬ ‫-אל תלך!‬
‫האודישן שלך היה הכי טוב.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אתה תקוותנו האחרונה!‬
‫בסרט, שרלוק חוזר בסוף?‬
‫זה חייב להיות אלברטו.‬
‫יש לנו אפילו אותו שם משפחה.‬
‫בלנקה, אין סיכוי‬ ‫שאלברטו יתייחס אלינו ברצינות.‬
‫הוא תפס אותנו.‬
‫מה אתן עושות, בנות?‬
‫כלום.‬ ‫-כלום.‬
‫אז אל תיבהלו, מצחיקות.‬
‫בלנקה, אימא שלך התקשרה.‬
‫היא לא תאסוף אותך,‬ ‫היא ביקשה שתיסעי במונית.‬
‫ברור.‬
‫בסדר, אין בעיה.‬
‫בסדר.‬
‫היא חשבה שתכעסי עליה… עוד יותר.‬
‫לא, אני מבינה. באמת.‬
‫תזמיני מונית, כבר מאוחר.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת איך נשכנע את אלברטו להקשיב לנו.‬ ‫-איך?‬
‫הוא נהג באפליקציות המוניות שלך.‬ ‫-אה, מעולה!‬
‫אז מה?‬
‫הוא הסיע אותי פעם.‬
‫אז מה?‬ ‫-אז נוכל למצוא אותו שם.‬
‫- כוכבים במרום -‬
‫סרחיו.‬
‫סרחיו!‬
‫הבהלת אותי, גבר!‬
‫מה יש?‬ ‫-באתי לאסוף את האוטו.‬
‫רגע, קודם תספר לי איך הלך. היה בסדר?‬
‫שלחת אותי למתיחה של שתי ילדות בנות עשר.‬
‫תעשה את העבודה שלך ותסנן את השטויות.‬
‫ותשנה את שם הסוכנות. הוא מגוחך.‬
‫הוא מביא תוצאות, לא?‬
‫תקשיב, אילו ענית לטלפון,‬ ‫גם אתה היית נופל בפח.‬
‫זה היה קול בעל נוכחות,‬ ‫רציני מאוד, מקצועי מאוד.‬
‫לא ידעתי שאלה ילדות.‬
‫ואל תתעסק עם השלט שלי.‬
‫זו ההחלטה הכי טובה שקיבלתי בחיים.‬
‫הזמנה טלפונית.‬
‫בזכות השלט הזה כולם יודעים מי אני. כולם.‬
‫והכסף שאתה חייב לי, 80 אלף פסו…‬
‫אני יודע.‬
‫אתה זוכר, נכון?‬ ‫עד שתשלם, הזמן שלך שייך לי.‬
‫מובן?‬
‫דירוג טוב, כן?‬
‫אחרת אקח לך את האוטו.‬
‫בטו, אני אקח אותו! אני… אקח אותו.‬
‫מה שקרה לי לא היה מבחירה,‬
‫אבל אני יכול לנסות לעשות משהו‬ ‫כדי לוודא שזה לא יקרה לאחרים.‬
‫וזה לא אומר שאני רוצה לאבד משהו.‬
‫סט!‬
‫קדימה, זזים!‬
‫שלחת לי רק ארבעה מועמדים לתפקיד האבא, כן?‬ ‫-סבלנות, אנחנו מחפשים.‬
‫ילדה, מי אמר לך‬ ‫להזיז את הסצנות לסוף הצילומים?‬
‫בדיוק, הזזתי אותן כדי לתת לך זמן.‬
‫אני חושב שזה רעיון גאוני.‬
‫למה את מוחאת כפיים?‬
‫כי הרעיון מצא חן בעיניך?‬
‫את שואלת אותי או אומרת לי?‬
‫אומרת לך?‬ ‫-מושלם.‬
‫נשנה הכול. צ'יף, אל תלכי. צריך לדבר.‬ ‫-בסדר.‬
‫חימה, מה קורה עם האש?‬
‫קניתי לבלנקיטה מתנה.‬
‫היא תמות על זה.‬
‫קחי את זה. אני כבר חוזרת.‬
‫מה שרואים פה…‬
‫בסדר, קדימה. תבעיר!‬
‫חפש.‬
‫חפש…‬
‫- קלו מדינה -‬
‫בטל.‬
‫חפש.‬
‫- חורחה פלורס -‬
‫בטל.‬
‫בלנקה, יחסמו לך את החשבון.‬
‫יש לך רעיון טוב יותר, שרלוק?‬
‫רגע, "שרלוק" זה לא סרט?‬
‫הינה הוא.‬ ‫"אלברטו דיאז קיבל את הנסיעה שלך."‬
‫הוא יגיע עוד שלוש דקות.‬
‫מה?‬ ‫-הינה המספר שלו.‬
‫בסדר.‬ ‫-תני לי לראות.‬
‫הוא פה. מהר.‬
‫בואי.‬
‫כמה אתה מרוויח בחודש מהמונית?‬
‫למה?‬
‫יש לכן הצעה טובה יותר?‬
‫האמת שכן.‬
‫נוכל לזכות ב-100,000 פסו.‬ ‫-בפרסים.‬
‫למה את מפריעה?‬
‫אה, אלה אתן. אני מחזיר אתכן הביתה ברגע זה.‬
‫אם לא תקשיב לנו, ניתן לך רק כוכב אחד.‬
‫בחייך, רק תסיע אותנו לפארק.‬
‫ונוכל לזכות ב-100,000 פסו.‬
‫בפרסים.‬
‫יש מרוץ BMX ו…‬
‫מה?‬
‫מרוץ אופניים במקסיקו.‬
‫מרוץ אקסטרים באופני שטח.‬
‫הנקודה היא שהחברה שלי ממש מעולה בזה,‬
‫ואני בטוחה שהיא תנצח.‬
‫אבל אימא שלה מפחדת מאופניים‬ ‫והיא לא מרשה לה להתחרות.‬
‫אז אנחנו צריכות אבא שירשום אותה.‬
‫אתה מסכים?‬
‫המשך ישר.‬
‫בעוד 400 מטרים תגיע לפארק סיודד ורדה.‬
‫לא תגיד כלום?‬
‫אני רק רוצה להירשם.‬
‫בבקשה?‬
‫הגעת ליעד.‬
‫הגענו ליעד, גברת בלנקה.‬
‫אבל הבאנו אותך כדי שתצפה בה רוכבת‬ ‫ותראה שהיא יכולה לנצח.‬
‫לא.‬ ‫-אוותר על הפרס של גלידה לכל החיים.‬
‫ניתן לך את כל הפרס.‬
‫לא אכפת לנו מהכסף.‬
‫גם לי לא אכפת מכסף.‬
‫תעשה לי טובה! אתה נהג מונית,‬ ‫אני בטוחה שאתה צריך כסף.‬
‫ואת צריכה אבא שיחנך אותך.‬
‫בדיוק.‬
‫היא צריכה אבא.‬
‫ואימא שלה שונאת אופניים…‬
‫כי אבא שלה מת בתאונת אופניים, טוב?‬
‫היא צריכה כרגע מישהו שיתמוך בחלום שלה.‬
‫אתה יכול לפתוח?‬
‫קודם אחנה.‬
‫יש!‬
‫בחיים אל תדברי שוב‬ ‫על העניינים הפרטיים שלי.‬
‫סליחה.‬
‫היי, לאו.‬ ‫-שלום!‬
‫קדימה, בלנקה!‬
‫יאללה, בלנקה!‬
‫את בסדר?‬
‫היא מתורגלת בנפילות.‬ ‫תירגע ותעזור לה רק כשהיא לא תקום, טוב?‬
‫את בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫תירגע.‬
‫יאללה, בלנקה!‬
‫"תירגע" בתחת שלי. היי!‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫מה מצחיק אתכם?‬
‫אתם יכולים לעשות את זה?‬
‫לא?‬
‫היא מופרעת כמו אימא שלה.‬
‫יאללה!‬
‫כל הכבוד, מעולה!‬
‫קדימה, תורך. צא לדרך!‬ ‫-בלנקה.‬
‫זה קל נורא, לא?‬
‫בלנקה…‬ ‫-צחקת עליי, אבל זה גדול עליך.‬
‫מפחד, מה?‬ ‫-מספיק.‬
‫בלנקה, בואי. קדימה, נלך.‬
‫קחי את התיק שלך, הולכים.‬ ‫-בלנקה, בואי.‬
‫קדימה.‬ ‫-חושב שאתה מצחיק?‬
‫בלנקה, מספיק. תירגעי, טוב?‬
‫מה עכשיו?‬
‫אסיע אתכן הביתה.‬
‫לא תגיד כלום?‬
‫אני לא יכול לעשות את זה. מצטער.‬
‫למה? היא נפלה רק פעמיים.‬
‫והיא עשתה את הטריק הכי קשה שראיתי בחיים.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אז מה הבעיה? זה חשוב לה מאוד.‬ ‫-די, עזבי.‬
‫לך. נזמין מונית.‬
‫המונית פה. תיכנסו.‬
‫לא.‬ ‫-תיכנסו.‬
‫הגעת ליעד.‬
‫היי, בהצלחה במרוץ.‬
‫בלנקה.‬ ‫-שלום!‬
‫זוזי.‬
‫מה קרה?‬
‫מה זה?‬
‫אופניים.‬
‫לאורה…‬
‫אני מדברת עם הבת שלי.‬
‫תתקשרי לאימא שלך‬ ‫ותבקשי ממנה לאסוף אותך, טוב?‬
‫בסדר.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫לא, את נשארת. אנחנו צריכות לדבר.‬ ‫תיכנסי, בבקשה.‬
‫אני פשוט לא יודעת איך…‬
‫איך אני יכולה לגרום לך להבין‬ ‫שאסור לך לרכוב על אופניים, בלנקה? איך?‬
‫מתי הוצאת אותם מהמרתף?‬
‫לא תעני לי?‬
‫באמת לא תעני לי?‬
‫תיכנסי הביתה.‬
‫מחר אמסור את האופניים, אני נשבעת.‬
‫זה מושלם. כל הכבוד!‬
‫יופי. בואי הנה!‬
‫אוי, אני אחטוף סחרחורת.‬
‫בלנקה, הפעם באמת הגזמת.‬ ‫למה את לא מדברת עם אימא שלך?‬
‫אבא שלי אומר‬ ‫שצריך לדבר כדי להבין זה את זה.‬
‫איפה נמצא אופניים?‬
‫הייתי נותנת לך את שלי,‬ ‫אבל עדיין יש להם גלגלי עזר.‬
‫ועוד לא מצאנו לך אבא.‬
‫אני יודעת! נעשה עוד אודישנים.‬
‫נבקש מהשחקנים להביא אופניים.‬
‫כן.‬
‫בסדר, קודם נשיג אופניים.‬
‫אני יודעת מי יעזור לנו.‬
‫פביאן.‬
‫הוא ייתן לנו את שלו.‬
‫מארי!‬
‫מה את עושה פה?‬
‫חשבתי שאת לא חוזרת.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫לאו, רדי למטה. אימא שלך באה לאסוף אותך.‬
‫בסדר.‬ ‫-מתוקה שלי.‬
‫תחשבי על זה, בלנקה.‬
‫פביאן יכול לפתור את אחת הבעיות שלנו.‬
‫אין סיכוי שאבקש טובה מהשמוק היהיר הזה.‬
‫פביאן.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום, רק…‬
‫רציתי להתנצל על מה שקרה לפני כמה ימים.‬
‫את מתנצלת בפניי?‬
‫וואו!‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-לא. די, בלנקה, לא.‬
‫אנחנו זקוקות לו. הוא יכול לעזור.‬
‫מה אתן צריכות?‬
‫זוכר את המרוץ שסיפרת לנו עליו?‬
‫איבדתי את האופניים שלי,‬ ‫ורציתי לבקש שתיתן לי את שלך.‬
‫מה? אבל אנחנו מתחרים באותה קטגוריה.‬
‫כן, אבל…‬
‫לי יש סיכוי טוב יותר לנצח, לא?‬
‫לא.‬ ‫-בלנקה, די.‬
‫איזו שחצנית!‬
‫בלנקה.‬
‫פביאן, אני יודעת שאני חדשה כאן,‬ ‫ועוד לא שורר בינינו אמון,‬
‫אבל אני רוצה שתדע שאני כאן כדי לעזור.‬
‫למה אתה שותק?‬
‫אין לך מה לומר?‬
‫בלנקה, למה הרבצת לפביאן?‬
‫אה, גם לך אין מה להגיד?‬
‫זה משעמם.‬
‫אין לי ברירה אלא להתקשר לאימא שלך…‬
‫לא, אל תתקשרי לאימא שלי!‬
‫היא בצילומי סרט, היא לא יכולה לבוא.‬
‫אבל… אני יכולה לבקש מאבא שלי לבוא.‬
‫אבא שלך?‬ ‫-כן, אבא שלי.‬
‫כלומר… אבקש ממנו לבוא.‬
‫הלו?‬ ‫-אבא.‬
‫היי…‬
‫אתה צריך לבוא לביה"ס,‬ ‫המנהלת רוצה לדבר איתך.‬
‫בלנקה?‬
‫כן, אבא, אתה חייב לבוא. זה ממש חשוב.‬
‫מה? לא. ואל תקראי לי אבא, זה לא יעבוד.‬
‫היי, אכפת לך לא לדבר בטלפון בנהיגה, בבקשה?‬
‫אני מדבר עם הבת שלי.‬
‫בבקשה, אבא!‬
‫אני ממש צריכה שתבוא.‬
‫אם לא תבוא, אימא תהרוג אותי.‬ ‫-תירגעי.‬
‫בסדר, אני בא.‬
‫אני צריך להוריד אותך פה.‬
‫הבת שלי זקוקה לי.‬
‫נו, באמת… ממש מושלם.‬
‫הוא כבר מגיע.‬
‫שלום.‬
‫נעים להכיר.‬
‫בראש ובראשונה, נעים מאוד להכיר אותך.‬
‫כנ"ל, גברתי הנזירה.‬
‫צר לי שאנחנו נפגשים בנסיבות האלה.‬
‫מה בלנקיטה עשתה?‬
‫בלנקה הייתה מעורבת בקטטה‬ ‫עם תלמיד בכיתה י"א.‬
‫היית בקטטה?‬
‫אם לדעתך…‬
‫יש צורך בענישה מתקנת…‬
‫אטפל בזה, גברתי הנזירה.‬
‫סליחה, לא התכוונתי.‬
‫הרגל שלי קופצת כשאני לחוץ. סליחה.‬
‫מר דיאז,‬ ‫בלנקה מושעית מהלימודים לשלושה ימים.‬
‫אני מקווה שהיא תחזור בגישה משופרת.‬
‫הנזירה ממתינה לתשובה, בלנקיטה.‬
‫כן, גברתי המנהלת.‬
‫למה אתה קורא לי "נזירה"? זה לא בי"ס דתי.‬
‫אה, לא?‬
‫תמיד למדתי ב…‬
‫למדתי בבתי ספר קתוליים, אז…‬
‫סליחה.‬
‫אני לא מאמין. שברת לו את האף.‬
‫למה?‬
‫הוא קרא לי שחצנית.‬ ‫-זה נכון.‬
‫תגידי לי, למה שברת לו את האף?‬
‫האף שלו לא נשבר. הוא רק דימם.‬
‫איבדתי את האופניים שלי,‬ ‫ביקשתי את שלו, והוא סירב.‬
‫והאופניים שלך?‬
‫אסיע אותך הביתה.‬
‫לא, בבקשה. אם אחזור הביתה מוקדם,‬ ‫אימא שלי תהרוג אותי.‬
‫זו לא הבעיה שלי. אני סיימתי פה.‬
‫בואי.‬ ‫-לא. בוא נלך לאכול.‬
‫על חשבוני, לאות תודה.‬
‫נו?‬
‫נו מה?‬
‫למה אתה נהג מונית ולא שחקן?‬
‫אהבנו מאוד את האודישן שלך.‬
‫זה לא כזה קל.‬
‫אני יודעת שלא.‬
‫לכן חיפשתי אותך.‬
‫פרשתי ממשחק.‬
‫למה?‬
‫לפני כמה זמן אביך מת?‬
‫לא, אני שאלתי אותך ראשונה.‬
‫אם תתנהגי יפה, אענה לך.‬
‫אני תמיד מתנהגת יפה.‬
‫זו הייתה תקרית חד-פעמית.‬ ‫-שברת למישהו את האף.‬
‫למה המרוץ חשוב לך כל כך?‬
‫בלנקה?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫בלנקה.‬
‫היי, בלנקה!‬
‫אל תחצי… זהירות, בלנקה!‬
‫היי, את תיפצעי ככה.‬
‫את תיפצעי!‬
‫אמרתי לך, את תיפצעי!‬
‫היי, הפח לא אשם!‬
‫אז מי אשם?‬ ‫-אף אחד!‬
‫אף אחד.‬
‫טוב? אף אחד. תירגעי.‬
‫אף אחד לא אשם.‬
‫בואי, שבי.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫מאוחר מדי. אין לי אופניים.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי.‬
‫חוץ מזה, נשיג לך אופניים.‬
‫תודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫אאסוף אותך מבית הספר מחר בשבע בבוקר.‬
‫ביי.‬
‫תיכנסי הביתה.‬
‫הבאתי את כל החסכונות שלי, כמעט 1,000 פסו.‬
‫בוקר טוב, בלנקה.‬
‫בוקר טוב. הבאתי את כל החסכונות שלי.‬ ‫-שמעתי אותך,‬
‫אבל קודם תגידי שלום, בסדר?‬
‫אני יודע איך נשיג עוד כסף.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬ ‫-איך?‬
‫חכי ותראי.‬
‫מה אנחנו הולכים לעשות?‬
‫מה התוכנית הגדולה שלך?‬
‫חכי ותראי.‬
‫אלברטו.‬
‫אלברטו, מה אתה עושה?‬
‫מה זה? אלברטו.‬
‫בחייך, מה אתה עושה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מצחיק. ממש מצחיק.‬
‫לא.‬
‫סליחה.‬
‫אלברטו, אמרתי "לא".‬ ‫-תקשיבי לי.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫אלברטו, זה מביך אותי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אלברטו, מה אתה עושה?‬
‫סליחה.‬
‫אלברטו, לא.‬
‫אלברטו, מה אתה עושה?‬
‫אלברטו.‬
‫לא רע ליום הראשון שלך כשחקנית.‬
‫שתוק.‬
‫היית צריך לשתף אותי מראש‬ ‫בתוכנית המבריקה שלך.‬
‫לא היית מסכימה.‬
‫ברור שהייתי מסכימה.‬ ‫-ברור שלא.‬
‫אתה ממש מתגעגע לזה, נכון?‬
‫לא תגיד לי למה פרשת ממשחק?‬
‫את מתנהגת יפה?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫השעו אותך מהלימודים,‬
‫לא סיפרת לאימא שלך,‬ ‫את עובדת בסתר כדי להשיג אופניים.‬
‫כן, את ממש מתנהגת יפה.‬
‫אליך. אני מתנהגת יפה אליך.‬
‫אני לא אוהב לדבר על זה.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בסדר. תסיע אותי, או שאזמין מונית אחרת?‬
‫אימא שלי תחזור הביתה בקרוב.‬
‫כן, תזמיני מונית אחרת.‬
‫היי!‬
‫אני אסיע אותך. בואי.‬
‫בסדר, תקשיבי לי.‬
‫היי, תקשיבי לי, בבקשה.‬
‫את אולי בסדר, אבל זה לא אומר שכולנו בסדר.‬
‫אז אולי כדאי שניפרד.‬
‫דניאלה.‬
‫דניאלה, תקשיבי לי, בבקשה.‬ ‫-מה?‬
‫תקשיבי… דניאלה!‬
‫לא, זו לא תצוגת אופנה.‬
‫קאט!‬
‫חמודה, בואי.‬ ‫-קאט!‬
‫טייק חוזר, חימה. עוד פעם!‬
‫עוד טייק?‬ ‫-איבדת פעם מישהו?‬
‫כן, שלושה או ארבעה בני זוג.‬
‫לא, התכוונתי לאובדן אמיתי. כלומר, לתמיד.‬
‫לא ראיתי אותם שוב.‬
‫אני מדבר על…‬
‫מוות. הסצנה הזאת עוסקת במוות.‬
‫מישהו קרוב אלייך מת?‬ ‫-לא.‬
‫הבנתי.‬
‫כשמאבדים מישהו לתמיד,‬
‫מחפשים מזכרת מהאדם הזה‬ ‫כדי שהוא ימשיך לחיות בתוכך.‬
‫תסיים כבר!‬ ‫-אני בא.‬
‫אפשר לנסות שוב?‬
‫עוד פעם!‬
‫אתה מבין שעוד לא צילמנו חצי מהסצנות?‬
‫שלוש שעות וסיימנו.‬
‫אני רוצה עוד אש, אני רוצה תופת.‬
‫אבל זה נראה נהדר.‬
‫שמעת?‬ ‫-כן, בוסית.‬
‫איפה זה לא נכנס…‬
‫בלנקה שוב תישן כשאחזור הביתה.‬
‫היא ממילא לא מדברת איתך, לא?‬
‫סליחה, בוסית.‬
‫בוסית…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אם קרה משהו לבלנקיטה, אני אהרוג אותך!‬
‫היא בסדר.‬ ‫-מארי.‬
‫את בסדר? היית אמורה לחזור מזמן.‬ ‫-כן, תירגעי.‬
‫אל תגידי לי להירגע.‬
‫מארי, הוא חבר.‬ ‫-אה, חבר.‬
‫הוא זקן מכדי להיות חבר שלך.‬
‫חבר בתחת שלי!‬
‫תתבייש לך! מה יש לך לחפש עם ילדה קטנה?‬
‫הוא שחקן.‬ ‫-אז מה?‬
‫הוא שחקן?‬
‫באמת? הוא…‬
‫נכון! ידעתי שאתה נראה לי…‬ ‫-לא.‬
‫כן! ידעתי שאתה נראה לי מוכר. ממש מוכר.‬
‫אני כל כך מתרגשת! נעים להכיר.‬
‫נעים מאוד להכיר!‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫לכבוד הוא לי.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫לילה טוב.‬
‫נעים להכיר, באמת.‬
‫סליחה, היא הפחידה אותי.‬ ‫-כן.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב, מארי.‬
‫הוא יודע איך קוראים לי!‬
‫לילה טוב, מר…‬
‫אלברטו.‬ ‫-מה השם?‬
‫אלברטו.‬
‫אלברטו!‬
‫רואה? ידעתי.‬ ‫-נתראה מחר בבית הספר.‬
‫ביי.‬
‫טוב, שאני אבין,‬ ‫את רוצה שהוא יגלם את אבא שלך?‬
‫זו הדרך היחידה.‬ ‫-לא.‬
‫ניסיתי לשכנע את אימא, והיא התחרפנה.‬ ‫אי אפשר איתה.‬
‫לא, אני לא יכולה.‬
‫את רוצה שהיא תפטר אותי או תרצח אותי? לא.‬
‫תעשי את זה בשבילי.‬ ‫-לא.‬
‫אני מתחננת.‬ ‫-תתחנני עד מחר.‬
‫לא אעשה את זה.‬ ‫-אימא תהרוג אותי.‬
‫מארי, בבקשה.‬ ‫-אימא שלך הגיעה.‬
‫בסדר, אבל תבטיחי לי משהו.‬ ‫-מה שתרצי.‬
‫תמיד תגידי לי איפה את.‬ ‫-ברור.‬
‫שבועת זרת.‬
‫שבועת זרת, חתומה בנדר…‬ ‫-היי.‬
‫אימא שלך באה. אל תגידי כלום.‬
‫ערב טוב.‬
‫אני שמחה שאת ערה. רציתי לראות אותך!‬
‫כן.‬
‫איך היה היום?‬
‫איך עבר עליכן היום?‬
‫הכול היה נורמלי. בסדר גמור.‬
‫בלנקיטה הכינה את זה.‬
‫בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫אני הולכת לישון.‬
‫היא דיברה איתי?‬
‫כן, ברור.‬
‫מה…‬
‫הלו?‬
‫בטו, גנבו את האוטו שלי?‬
‫לא. אני בדיוק אוסף נוסע.‬
‫בגלל זה שאלתי. אתה בסדר?‬
‫כן. נדבר אחר כך.‬ ‫-ואל…‬
‫בלנקה דיברה איתי.‬
‫באמת?‬
‫איזה יופי!‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫גם לך, תודה.‬
‫בוקר טוב, בוסית.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫היא באמת דיברה איתך?‬ ‫-כן.‬
‫והיא דיברה איתי שוב הבוקר.‬
‫אני יודעת!‬ ‫-גאבו, שמונה דקות, מותק!‬
‫מה שלום הבמאי האהוב עליי?‬
‫היי.‬ ‫-אני מקווה שאת במצב רוח טוב‬
‫כי מצאת שחקנים בשבילי.‬
‫קצת אמונה.‬
‫תקשיב, הכול יסתדר בסוף.‬
‫הכול בסדר?‬
‫חימה, שש דקות.‬ ‫-כן, בוס. אין בעיה.‬
‫אני מטפלת בזה! שש דקות!‬
‫יש התקדמות בליהוק, נכון?‬
‫קצת אמונה. הכול יסתדר בסוף.‬
‫אל תגזימי.‬
‫מי רוצה שהיא תקפוץ דרך חישוק האש?‬
‫מה קורה פה? מה? לא!‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מוכן?‬
‫חיפושית צהובה.‬
‫היי, מה את עושה?‬
‫אף פעם לא שיחקת במשחק הזה?‬
‫לא. כשהייתי קטן, היו מלא חיפושיות בכביש.‬
‫רק מטומטם היה מסכים לחטוף כל כך הרבה מכות.‬
‫טוב, אתה די מטומטם.‬
‫סליחה?‬ ‫-מה?‬
‫עשיתי מה שיכולתי.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫ברור.‬
‫יש לך ילדים?‬
‫למה את שואלת?‬
‫כי אתה אבא נהדר.‬
‫כן.‬
‫הייתה לי בת.‬
‫קראו לה חוליה.‬
‫היא מתה לפני ארבע שנים.‬
‫אנחנו…‬
‫תכננו לנסוע לוואיה דה בראבו.‬
‫הייתי בסט הצילומים ו…‬
‫לא הספקתי לחזור בזמן,‬ ‫אז ביקשתי ממישהו בהפקה להסיע אותה לוואיה.‬
‫הייתי אמור להצטרף אליה אח"כ.‬
‫הנהג נרדם על ההגה.‬
‫סליחה.‬
‫תסיימי את הפיצה שלך. אני אשלם.‬
‫סיפרתי לך את הסיפור שלי. עכשיו תורי לשאול.‬
‫ממש לא! אלה לא החוקים.‬
‫דברי יפה.‬
‫אז מה החוקים?‬
‫אין חוקים. זה לא משחק.‬
‫אם אין חוקים, תורי לשאול.‬
‫למה את שונאת כל כך את אימא שלך?‬
‫כי אבא שלי מת באשמתה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הם רבו,‬ ‫ואבא שלי עזב ורכב על האופניים שלו…‬
‫ונדרס.‬
‫זו לא אשמתה של אימא שלך.‬
‫ואתה לא יכול להאשים את המשחק‬ ‫במה שקרה לבת שלך.‬
‫קאט!‬
‫איפה האש בחלונות, כמו שביקשתי?‬
‫עוד פעם! תתכוננו לטייק חוזר!‬
‫היי, הטייק הזה היה יפהפה.‬
‫כדאי שנתקדם לסצנה הבאה. אנחנו בפיגור.‬
‫למה אנחנו בפיגור?‬
‫בגללי או בגלל המטומטמים האלה?‬
‫כמה פעמים עשינו חזרות על זה?‬ ‫למה הקיר לא מכוסה בלהבות?‬
‫כמה פעמים…‬ ‫-בוא איתי. בוא.‬
‫מה? לאן?‬
‫בוא.‬
‫לחזור למקומות!‬
‫מה?‬
‫אתה צריך…‬
‫ללמוד…‬
‫להסתדר עם "המטומטמים" האלה,‬ ‫כי אנחנו חברי הצוות שלך,‬
‫וכולנו קורעים את התחת‬ ‫כדי לצלם את הסרט שלך.‬
‫כולנו, סנטיאגו.‬
‫הקרבנו הרבה מאוד.‬
‫אני נוסעת לאסוף את הבת שלי מהלימודים,‬ ‫וכשאחזור…‬
‫חסר לך שתהיה בפיגור בלו"ז.‬
‫סיימנו!‬ ‫-סיימנו.‬
‫סיימנו! איפה חובה? סיימנו.‬
‫שלום.‬
‫זה הכול.‬
‫תודה.‬
‫גברתי הנזירה.‬
‫צוהריים טובים. אני פרננדה סולורזנו,‬ ‫אימא של בלנקה דיאז.‬
‫כמובן.‬
‫סליחה, היא תסיים בקרוב? אנחנו ממהרות.‬
‫בלנקה לא כאן. היא הושעתה לשלושה ימים.‬
‫סליחה?‬
‫הייתם צריכים להודיע לי. זו שערוריה.‬
‫הודענו לבעלך, אבא של בלנקה.‬
‫אבא של בלנקה מת.‬
‫טוב, ככה הוא הציג את עצמו.‬
‫את התקשרת אליו?‬ ‫-לא, בלנקה התקשרה.‬
‫לאורה.‬
‫איפה הבת שלי? לאורה, בואי הנה.‬ ‫-לאורה, בואי הנה.‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫תעני לה, אחרת תסתבכי בצרות.‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫שאלתי אותך עם מי הבת שלי נמצאת.‬
‫עם שחקן.‬
‫איך מצאתן אותו?‬
‫מה קרה? את לא רואה שאני עסוק?‬
‫גברת פרננדה…‬
‫מה שלומך? לא זיהיתי אותך.‬
‫את מוכנה להירגע, בבקשה?‬ ‫-איך אני יכול לעזור?‬
‫אלברטו קיבל את התפקיד?‬ ‫-אני כאן בגללו. איפה הוא?‬
‫משאללה. ידעתי. הוא שחקן נהדר. לא ש…‬
‫הוא התחזה לאבא של הבת שלי. זה פשע.‬
‫איפה הוא? אני ארצח אותו.‬
‫היי.‬
‫מה שמך, ולאיזו קטגוריה את רוצה להירשם?‬
‫נוער, נכון?‬
‫בלנקה דיאז סולורזנו. כן, קטגוריית נוער.‬
‫אני צריכה את תעודות הזהות שלך‬ ‫ושל אבא שלך, בבקשה.‬
‫אבא, תראה את האופניים האלה!‬
‫תא קולי…‬
‫בסדר.‬ ‫-מה קרה?‬
‫תודה. הגעתי לתא הקולי שלו…‬ ‫-תירגעי, לאורה. לא עשית שום דבר רע.‬
‫גם אני לא.‬ ‫-הוא לא עונה?‬
‫הוא לא עונה…‬ ‫-איפה הוא גר?‬
‫אסור לי להגיד.‬ ‫-תקשיב לי, איפה הוא גר?‬
‫אסור לי להגיד לך. זה מידע סודי.‬ ‫לחברה הזאת יש…‬
‫אתקשר למשטרה ו…‬ ‫-לא! את יודעת מה?‬
‫בדיוק נזכרתי, יש לי את האפליקציה.‬ ‫הוא נהג מונית.‬
‫נוכל לראות איפה הוא.‬
‫למה אתה מחכה? נלך למצוא אותו.‬
‫נלך למצוא אותו ברגע זה. בוא! לא אכפת לי.‬
‫הצבע ממש יפה.‬
‫- אופניים משומשים -‬
‫ועכשיו…‬
‫את רק צריכה אופניים.‬
‫בואי.‬
‫תבחרי מה שאת רוצה.‬
‫את אוהבת אותם, נכון?‬
‫אין לנו מספיק כסף.‬
‫עבדתי במונית היוקרה שלי בלילות,‬
‫אז… יש לנו מספיק כסף.‬
‫אם את רוצה אותם, הם שלך.‬
‫עזוב אותה!‬
‫אימא?‬ ‫-עזוב את הבת שלי! תתרחק! עזוב אותה!‬
‫בלנקה, את בסדר?‬
‫את בסדר? הוא פגע בך?‬ ‫-לא.‬
‫תגידי את האמת.‬ ‫-תקשיבי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-תקשיבי.‬
‫היי!‬ ‫-לא, תירגעי.‬
‫תראי, הבת שלך…‬
‫ביקשה שאעזור לה להירשם למרוץ,‬
‫כי זה חשוב לה מאוד. היא בסדר.‬
‫מאיפה לך מה חשוב לה?‬
‫לא להאמין שהסכמת לשטות הזאת.‬
‫אני מבין, אבל…‬ ‫-בואי.‬
‫עוד צעד, ואגיש נגדך תלונה.‬
‫אימא.‬ ‫-בואי נלך. קדימה!‬
‫בלנקה, קחי את האופניים שלך.‬ ‫-לא.‬
‫שלא תעזי. אנחנו הולכות.‬
‫בלנקה, עבדת קשה בשבילם.‬
‫הם שלך. קחי אותם.‬
‫נוסף על הכול, הכרחת ילדה לעבוד?‬
‫אתה יודע שהיא קטינה, כן?‬
‫לא, את לא מבינה. כלומר…‬
‫שתוק! סתום את הפה כבר!‬ ‫-בואי.‬
‫שתוק. מספיק.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫שבי מקדימה לידי. תיכנסי.‬
‫מה לעזאזל חשבת לעצמך?‬
‫הוא אדם זר, בלנקה.‬
‫הפעם הגזמת.‬
‫למה לא ענית לטלפון? איפה הוא?‬
‫הסוללה התרוקנה.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫עכשיו אין שום סיכוי שילהקו אותך לסרט.‬
‫ואתה חייב לי כל כך הרבה כסף.‬
‫שמונים אלף פסו.‬
‫איך היה?‬
‫ידעת על זה?‬
‫לא.‬ ‫-ברור שידעת.‬
‫היא לא ידעה כלום.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא.‬
‫זה מושלם. כל הכבוד!‬
‫יופי. בואי הנה!‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫מי זה?‬
‫הוצאה לפועל.‬
‫לא הגעת לדיון, והפסדת בתביעה.‬
‫הינה צו העיקול.‬
‫תפתח, או שנפרוץ את הדלת.‬
‫באנו לגבות חוב בסך 312,495 פסו. אתה מאשר?‬
‫קחו את הרהיטים, כל מה שיש בסלון,‬ ‫השטיח, הספה.‬
‫השולחן הזה, שני הכיסאות.‬
‫מהמטבח…‬
‫קחו את המדיח, המקרר והתנור.‬
‫מחדר האמבטיה… לא, אל תיכנסו לשם.‬
‫אתה ישן כאן?‬
‫כן.‬
‫המיטה, השידות לצד המיטה, הארון.‬
‫מה יש בחדר הזה?‬
‫זה החדר של הבת שלי.‬
‫קחו הכול מלבד המיטה והבגדים.‬
‫לא. אתם לא לוקחים מפה כלום.‬
‫בבקשה, אדוני, אל תעשה בעיות.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-לא, אין סיכוי.‬
‫תחזיקו אותו!‬ ‫-לא, זה כל מה שנשאר לי מהבת שלי.‬
‫כן, אני מצטער מאוד.‬ ‫-זה כל מה שנשאר לי!‬
‫כל טוב.‬ ‫-עזבו אותי!‬
‫כל מה שלקחנו לא מספיק לכיסוי החוב שלך.‬
‫הז'קט הזה שלך?‬
‫כן.‬
‫לא, הכסף הזה לא שלי.‬
‫לא.‬ ‫-מה תגיד עכשיו?‬
‫גם זה "כל מה שנשאר לך"?‬
‫שיהיה ברור, אדוני, שום דבר כאן לא שלך.‬
‫היי, עצור!‬
‫הוא בורח! תתפסו אותו!‬
‫הלו?‬ ‫-תברר איפה פרננדה מצלמת.‬
‫היי!‬ ‫-אם היא תראה אותך, היא תהרוג אותי.‬
‫היא תהרוג את שנינו.‬ ‫-ככה אוכל לשלם לך.‬
‫שדרת טלאלפאן 228, סוויטה חמש.‬
‫תקשיב לי!‬
‫אני מדבר אליך! עצור!‬
‫תפתח! היי!‬
‫תפתח! צא מהאוטו!‬
‫לעזאזל!‬
‫אני מצטער.‬
‫הכול היה ברור כל כך. סליחה.‬
‫זהירות!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, ואתה?‬
‫תודה.‬
‫קאט!‬ ‫-מושלם.‬
‫עוד טייק אחד. לא הייתה מספיק תשוקה.‬ ‫-פרננדה.‬
‫ממשיכים!‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫-תסלקו אותו! תזמינו משטרה!‬
‫לא, עזבו אותי!‬
‫האריס, תעזור. תזמין משטרה.‬ ‫-הבת שלי מתה לפני ארבע שנים!‬
‫עזבו אותי.‬
‫תנחומיי על אובדנך,‬ ‫אבל בלנקה היא הבת שלי, לא שלך.‬
‫אני אחראית לחינוך שלה.‬
‫רק תקשיבי לי, טוב?‬
‫אני…‬
‫פרשתי ממשחק כי… ‬
‫היה לי קל יותר לחשוב ש… ‬
‫אילולא הייתי בסט הצילומים… ‬
‫הבת שלי עדיין הייתה איתי.‬
‫ואת יודעת מי עזרה לי להבין‬ ‫שזה מגוחך לגמרי?‬
‫בלנקה.‬
‫אני יודע שאת חושבת ש… ‬
‫האופניים אשמים במותו של בעלך.‬
‫זכותך המלאה לחשוב מה שאת רוצה… ‬
‫אבל אל תכניסי את הרעיון הזה‬ ‫לראש של הבת שלך.‬
‫היא… ‬
‫הילדה הכי מוכשרת ומלאת תשוקה‬ ‫שאי פעם פגשתי.‬
‫ולרכוב על אופניים זה החלום שלה.‬
‫האופניים מזכירים לה את אביה.‬
‫את יודעת מה הייתי נותן… ‬
‫בשביל… ‬
‫עוד פעם אחת… ‬
‫רק עוד פעם אחת… ‬
‫לחבק שוב את הבת שלי?‬
‫אל תרחיקי אותה ממך.‬
‫חבקי אותה.‬
‫אם אי פעם תאבדי אותה… ‬
‫את תתחרטי על זה.‬
‫בלנקה הרוויחה את זה.‬ ‫זה בשביל האופניים שלה.‬
‫אני לא צריכה את הכסף שלך.‬ ‫-הוא לא שלי.‬
‫הוא של בלנקה.‬
‫היי!‬
‫הוא שיחק בסרט ההוא על הבוקרים, לא?‬
‫נדמה לי שכן.‬ ‫-הוא מושלם.‬
‫לא ייאמן.‬
‫תשתקי.‬
‫צ'יף.‬
‫הוא מושלם לתפקיד.‬
‫נצבע לו את השיער, נפטם אותו קצת,‬
‫והוא האבא שלנו.‬
‫כן. הוא צודק, נכון?‬
‫תחזרו לעבודה.‬
‫צ'יף!‬
‫בלביס.‬
‫אני נכנסת, בסדר?‬
‫אפשר לדבר?‬
‫תקשיבי…‬
‫אני יודעת ש…‬
‫לא הגבתי בצורה הכי טובה.‬
‫אבל לא אתן שיקרה לך משהו רע.‬
‫בלנקה, בסדר, אני מצטערת.‬
‫תקשיבי, בסופו של דבר, אני רק רוצה ש…‬
‫תתבגרי ותגשימי את השאיפות והחלומות שלך.‬
‫ואם רכיבה על אופניים מסבה לך אושר…‬
‫בלביס, אני תומכת בך, בסדר?‬
‫טוב, אימא.‬
‫אני בסדר.‬
‫בחייך, אל תהיי כזאת.‬
‫לא, זה בסדר. הבנתי.‬ ‫אני לא רוצה לרכוב על אופניים.‬
‫בוקר טוב, מארי.‬
‫עם בלנקיטה…‬
‫צריך לדבר בצורה אחרת.‬
‫תודה.‬
‫סליחה, תני לי לעבור.‬
‫אסור לך לעשות את זה.‬ ‫-מה?‬
‫אסור לך.‬ ‫-מה?‬
‫לקחתי את המפתח כעירבון. הוא חייב לי כסף.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫לעזאזל!‬
‫אמרת להשתמש בזה…‬
‫במקרה חירום. זה מקרה חירום.‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫תקשיב, בלנקה לא דיברה איתי כבר שנתיים.‬ ‫הודות לך, היא חזרה לדבר איתי.‬
‫אתה לא יכול לדמיין כמה זמן עבר‬
‫מאז שהבת שלי חיבקה מישהו‬ ‫כמו שהיא חיבקה אותך.‬
‫סליחה. אני יודעת…‬ ‫-אל תתנצלי בפניי.‬
‫תתנצלי בפני בלנקה.‬
‫את צודקת. היא לא הבת שלי.‬
‫היא ילדה מדהימה.‬
‫והיא שלך…‬
‫ואת רק מעצימה את האובדן שהיא חוותה.‬
‫היי, אידיוט, אל תדבר אליה ככה.‬
‫תעזור לי.‬
‫אני צריכה שהיא תקשיב,‬ ‫ואתה יכול לשכנע אותה.‬
‫בבקשה.‬
‫את עדיין במיטה?‬
‫המרוץ מתחיל בעוד שעתיים. קומי, מתוקה.‬
‫בואי.‬ ‫-כבר לא אכפת לי.‬
‫בואי!‬ ‫-לא, אני לא רוצה.‬
‫בואי.‬
‫אימא, לא. אני לא רוצה.‬
‫אלברטו?‬
‫מה זה?‬
‫הם משפצים קצת. החדר הזה זקוק לשינוי.‬
‫האווירה פה מוזרה, לא?‬
‫כלום לא קורה. את…‬
‫אם את מנסה לשכנע אותי, זה לא עובד.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫היה הייתה פעם…‬
‫נסיכה יפהפייה…‬
‫ושמה בלנקה.‬
‫לא כמו שלגייה…‬
‫יותר כמו…‬
‫לכלוכית.‬ ‫-די, זה טיפשי! אני לא רוצה להתחרות!‬
‫בלנקה תמיד כעסה…‬
‫כן.‬
‫…והסתגרה מפני העולם.‬
‫וברחה על האופניים שלה.‬
‫עד שיום אחד, באחת הרכיבות הקסומות שלה,‬
‫היא פגשה את נסיך החלומות…‬
‫אבל בלנקה החטיפה לו אגרוף…‬
‫ושברה את אפו.‬
‫לא שברתי לו את האף!‬
‫טוב, כמעט.‬
‫טוב, מה שחשוב זה ש…‬
‫בממלכה עמד להתקיים מרוץ גדול.‬
‫גדול בלשון המעטה.‬ ‫-והמכשפה הרעה…‬
‫אסרה על בלנקה להתחרות.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-רציני לגמרי.‬
‫אז…‬
‫בלנקה הייתה מבולבלת ולא ידעה מה לעשות.‬
‫היא שוטטה ברחבי העולם וחיפשה מישהו להביס.‬
‫אני לא רוצה להביס אף אחד.‬
‫עד שיום אחד…‬
‫בשעה שהלכה ברחוב…‬
‫היא פגשה מדריך חכם…‬
‫שלא ידע כלום על החיים.‬
‫ו…‬
‫בלנקה לימדה את המדריך‬
‫שהאנשים שאוהבים אותנו יותר מכול…‬
‫רוצים אך ורק…‬
‫שנהיה מאושרים…‬
‫ושנזכור אותם באהבה…‬
‫אבל לא נפסיק לחיות.‬
‫ואת לימדת אותי את זה.‬
‫תודה.‬
‫והנסיכה היפהפייה…‬
‫החליטה…‬
‫לחזור לרכוב.‬
‫את…‬
‫הילדה הכי מדהימה שאני מכירה.‬
‫את נחושה, מלאת תושייה,‬
‫חכמה, יפהפייה.‬
‫וכשאבא שלך הלך מאיתנו, בלביס, אני…‬
‫גם אני איבדתי את אבא שלך.‬
‫עכשיו אני מבינה ש…‬
‫האופניים לא אשמים,‬ ‫אבל גם אני לא אשמה, מתוקה.‬
‫פשוט לא ידענו…‬
‫מה לעשות עם החלל הגדול שהוא הותיר בנו.‬
‫וזה היה התפקיד שלי…‬
‫לעזור לך להבין, לעזור לך להשלים עם זה,‬
‫לעזור לך לכבד את זכרו,‬ ‫ולא ידעתי איך לעשות את זה.‬
‫לא ידעתי איך לעשות את זה,‬ ‫אבל אני נשבעת שאני רוצה לנסות.‬
‫את מוכנה לסלוח לי?‬
‫התגעגעתי אלייך, אימא.‬
‫לעולם אל תשכחי שאת הילדה שלי.‬
‫בסדר, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫סליחה שאני מזרז אתכן, אבל…‬ ‫-כן!‬
‫קדימה, נלך!‬
‫גם אני?‬ ‫-בואו!‬
‫את מאחרת. בבקשה, בלביס.‬ ‫-אוי, לא!‬
‫האופניים!‬
‫טוב, בסדר!‬ ‫-מהר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אלה בגדי הרכיבה שלך? תתלבשי.‬
‫- מרוץ BMX מקסיקו -‬
‫- 100,000 פסו בפרסים -‬
‫תפנה ימינה.‬ ‫-אל תצעקו. אני אעשה פרסה.‬
‫התחל בנסיעה.‬
‫בעוד 300 מטרים, פנה ימינה,‬
‫ואז היצמד לנתיב הימני.‬
‫בואו נראה.‬
‫אף אחד לא מכוון אותו. פנה שמאלה.‬ ‫-ימינה.‬
‫אני יודע, אבל לא רציתי להפריע.‬
‫ברוכים הבאים למרוץ BMX ה-17!‬
‫סליחה, אני מצטער.‬
‫בבקשה, אסור לחנות כאן.‬
‫תקשיב, אתה לא מבין. אנחנו חונים פה.‬
‫יהיה בסדר. תירגעי, אני אטפל בזה.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫לאיזה כיוון?‬ ‫-כבר מאוחר.‬
‫הילדה!‬
‫היי. בלנקה דיאז.‬
‫כן, הגענו.‬
‫בלנקה…‬ ‫-הכול בסדר, טוב?‬
‫לא, המרוץ עומד להתחיל.‬ ‫אתם לא יכולים להיכנס.‬
‫לא, תקשיבי, את לא מבינה.‬ ‫הבת שלי חייבת להתחרות.‬
‫את תסתבכי בצרות.‬
‫אם זה כל כך חשוב לכם,‬ ‫הייתם צריכים להגיע בזמן.‬
‫לא, את לא מבינה.‬
‫אנחנו צריכים להגיע לקו הזינוק ברגע זה.‬
‫תיכנסו.‬ ‫-תודה.‬
‫נחמד מצידך. תודה רבה על ההבנה.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫בשביל מספר שש…‬
‫אזאל פרייטו!‬
‫בשביל מספר שבע, איוון גרסיה!‬
‫תעזרו לי עם האופניים!‬ ‫-אני אקח אותם.‬
‫אני אעלה אותם במדרגות, מהר!‬
‫שבעת הרוכבים מוכנים למרוץ BMX ה-17!‬
‫תציג אותה, היא פה. שמה בלנקה דיאז.‬
‫מה זה? אסור לכם להיות פה.‬ ‫-תציג אותה.‬
‫מה? היא איחרה, היא נפסלה.‬
‫המרוץ עוד לא התחיל. תציג אותה!‬ ‫שמה בלנקה דיאז.‬
‫מי את?‬ ‫-אימא שלה.‬
‫כדאי שתקשיב. בלנקה דיאז.‬
‫בלנקה דיאז.‬ ‫-תציג אותה!‬
‫טוב, אבל תתרחקי.‬ ‫-אין פלא שהיא קשוחה.‬
‫בשביל מספר אחת, בלנקה דיאז!‬
‫בלנקה, אנחנו פה.‬ ‫-כן, אנחנו פה לצידך.‬
‫רוכבים, למקומות!‬
‫מוכנים. קדימה, חבר'ה!‬
‫והם יצאו לדרך, גבירותיי ורבותיי!‬
‫בלנקה דיאז רוכבת בכל הכוח ומובילה במרוץ!‬ ‫היא טסה!‬
‫הילדה הזאת מדהימה.‬ ‫הם מגיעים למכשול הראשון.‬
‫איזו רכיבה! כולם צמודים זה לזה‬ ‫ומנסים להדביק את הילדה.‬
‫היא רוכבת בכל הכוח‬ ‫וקורעת את המסלול בהקפה הראשונה.‬
‫הינה היא עכשיו.‬
‫היא מדוושת. תמשיכי לדווש!‬
‫הקהל יוצא מגדרו!‬ ‫אנחנו שומעים אותו מריע לבלנקה!‬
‫אף אחד לא עומד בקצב שלה.‬
‫עכשיו למכשול השלישי. היא טסה.‬
‫בלנקה מעפילה לגמר!‬
‫בלנקה דיאז מנצחת במקצה!‬
‫בלנקה דיאז מעפילה לגמר הגדול!‬
‫את מדהימה!‬
‫תודה!‬
‫כדי לקבוע מי עוד יעפיל לגמר,‬
‫יתחיל כעת מקצה המוקדמות השני‬ ‫בקטגוריית הנוער.‬
‫המרוץ של פביאן!‬ ‫-בואי, בלנקיטה!‬
‫בואי, אני אקח אותך.‬
‫בלביס, זה היה לא ייאמן, מתוקה שלי.‬
‫זה היה תלול כל כך. הייתי בטוחה שתיפצעי,‬ ‫אבל טעיתי. את אדירה!‬
‫ו… הם יצאו לדרך!‬
‫והם טסים!‬
‫אתה הטוב מכולם, פביאן!‬
‫אני רק מפגינה רוח ספורטיבית, טוב?‬
‫ברור שאת הטובה מכולם. קדימה!‬
‫כולם יחד, זה לצד זה.‬
‫המרוץ הזה צמוד מאוד.‬
‫אני לא מאמין. עכשיו המכשול השני.‬
‫פביאן, איזו טכניקה!‬
‫מי ינצח? והמנצח הוא…‬
‫פביאן!‬
‫פביאן מנצח במקצה השלישי ומעפיל לגמר!‬
‫זה מרגש. מי ינצח?‬
‫קדימה, הצ'ק!‬
‫קדימה, תורך.‬
‫תוכיחי מה את שווה.‬
‫אני סומך עלייך.‬
‫בסדר.‬ ‫-תראי להם מה זה.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫ואני בטוחה שאבא שלך צופה ומעודד אותך.‬
‫אי אפשר לראות מפה כלום. בואו נעלה.‬
‫בואו.‬ ‫-אני לא רואה כלום.‬
‫בואו.‬ ‫-אנחנו עולים?‬
‫כן.‬
‫וכעת הגמר שכולנו חיכינו לו!‬
‫ברכותיי. אתה מוכן?‬
‫רכבת טוב, אבל קיבלת מסלול קל.‬
‫באמת? ואתה קיבלת מסלול קשה?‬
‫אני אהיה המאבטח שלכם ואישאר מאחור.‬
‫מתוקה…‬ ‫-הבאת מעריצים?‬
‫אמרתי לך שאת מדהימה?‬
‫כבר אמרתי שאסור לכם להיות כאן. בבקשה…‬
‫בלנקה, תתרכזי, טוב? תתרכזי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-את תנצחי. לכי על זה!‬
‫בלנקה!‬ ‫-אבקת קסמים.‬
‫כולכם טובים, אבל היא מעולה.‬
‫את הכי טובה!‬ ‫-טוב, מספיק. אחורה, בבקשה.‬
‫מתחילים עכשיו, טוב?‬
‫את הכי טובה.‬ ‫-מה קורה, חבר'ה?‬
‫גמר מרוץ ה-BMX הגדול של מקסיקו‬ ‫מתחיל עכשיו!‬
‫הגמר הגדול יוצא לדרך!‬
‫רוכבים, אתם מוכנים?‬
‫ו…‬
‫צאו לדרך!‬
‫בלנקה דיאז שורפת את המסלול!‬
‫כולם יחד, זה לצד זה!‬ ‫ופביאן נצמד אליה מאחור!‬
‫בלנקה מובילה בכניסה למכשול.‬ ‫הילדה הזאת היא לוחמת!‬
‫איזו ילדה! בלנקה דיאז מובילה במרוץ!‬
‫פביאן במקום השני, פאטו במקום השלישי,‬ ‫נלחמים על ההובלה.‬
‫בלנקה דיאז מובילה!‬
‫פביאן במקום השני, פאטו במקום השלישי,‬ ‫נלחמים על ההובלה.‬
‫והם מתקרבים למכשול השני.‬
‫וואו! בלנקה דיאז מרימה גלגל!‬
‫בלנקה דיאז מתקרבת אלינו.‬
‫הילדה הזאת רוכבת בכל הכוח!‬ ‫היא לא מהעולם הזה!‬
‫לא ייאמן! כל הכבוד, בלנקה דיאז!‬
‫הילדה הזאת תנצח במרוץ!‬
‫פביאן וטורו. טורו, פביאן…‬
‫תאונה! אלוהים!‬ ‫-הם נפלו.‬
‫תאונה במכשול האחרון.‬
‫ובלנקה עומדת לנצח בגמר!‬
‫לא, תחזרי למרוץ!‬ ‫-מה קורה?‬
‫היא בלמה. מה קורה?‬
‫בבקשה!‬ ‫-מה בלנקה דיאז עושה?‬
‫בלנקה דיאז חוזרת כדי לוודא‬ ‫שהמתחרה שלה, פביאן, לא נפצע…‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן. את משוגעת?‬
‫רק קצת. עלה.‬ ‫-מה?‬
‫עלה.‬
‫וטורו מנצח במרוץ!‬
‫אבל מה בלנקה דיאז עושה?‬ ‫איזה גמר BMX מדהים!‬
‫אנחנו רואים‬ ‫את בלנקה דיאז מסיימת את המרוץ שלה.‬
‫הקהל מריע לה.‬
‫המשפחה שלה מריעה לה.‬ ‫בלנקה דיאז היא אלופה. בלנקה…‬
‫אנחנו אוהבים אותך, בלנקה!‬ ‫אנחנו לא מאמינים!‬
‫איזה רגע! הם חוצים את קו הסיום.‬ ‫קדימה, בלנקה!‬
‫ניצלת. הייתי מביס אותך.‬
‫ניצלתי? אני הצלתי אותך.‬
‫ברור שלא.‬
‫הפסדת בכבוד.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫סליחה, אפשר לעבור?‬
‫מתוקה שלי, זה היה… מדהים.‬
‫אבל הפסדתי.‬
‫אבל הפסדת הכי טוב שיש. כל הכבוד.‬
‫את בסדר? נפצעת?‬
‫בלנקיטה! את בסדר? זה היה מדהים! כל הכבוד!‬
‫היי, ילדה, מה זה היה? חרבנת את המרוץ.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-"חירבת".‬
‫היי!‬ ‫-אמרתי "חירבת". זה ביטוי.‬
‫אל תדבר אליה ככה.‬ ‫-בגללך הלקוח שלי‬
‫הפסיד את הכסף שלו, הכסף שלי.‬ ‫-כמה הוא חייב לך?‬
‫שמונים אלף?‬ ‫-שמונים אלף.‬
‫זה לא הזמן.‬
‫לא עכשיו.‬
‫אלברטו, אתה מעוניין לחזור לעולם המשחק?‬
‫כן.‬
‫נתראה ביום שני על הבוקר.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫אנחנו אוהבים אותך, יפה שלי!‬ ‫-ואני אוהב אתכם.‬
‫בלנקה!‬
‫תמונה!‬ ‫-תמונה!‬
‫שנייה. תצלמו.‬
‫"כוכבים במרום", נותן החסות הרשמי, כן?‬
‫- מוקדש לכל האנשים‬ ‫שלזכרם אנחנו ממשיכים לחיות ולשמוח -‬
‫- תודה! -‬