‫החוצה!‬
‫- משטרה -‬
‫תירגעי, גברת.‬
‫צאו החוצה בבקשה. פנו את הדרך.‬
‫ונדי?‬
‫אל תפחדי.‬
‫הכול יהיה בסדר. הכול יחזור לשגרה.‬
‫פאק.‬
‫אנחנו צריכים לקום, אנחנו נאחר שוב.‬
‫איכס!‬
‫למה עשית את זה?‬
‫אימא, אבא, אנחנו מאחרים!‬
‫אתה לא אמור לדפוק בדלת?‬
‫- באטמן -‬
‫אתמול ראיתי בעבודה איזה בחור,‬
‫הוא היה ממש ענק.‬
‫הוא רצה להחליף את האוזניות שלו,‬
‫אבל הוא לא הביא קבלה.‬
‫בעיה שלו.‬ ‫-כן. אז...‬
‫אז הוא ממש התעצבן.‬
‫- תזכורת אחרונה -‬
‫יש על זה חסה.‬ ‫-כן, בגלל שחסה זה בריא.‬
‫זה לא נראה ככה.‬
‫אנחנו צריכים לשלם את זה בקרוב.‬ ‫-אני שונא חסה.‬
‫בחייך, יש שם רק שני עלים.‬
‫אבא עובד קשה כדי שתיקח אוכל בריא ללימודים,‬ ‫כן?‬
‫אז...‬
‫מה זה?‬
‫באטמן.‬ ‫-למה באטמן נמצא על הרצפה במטבח?‬
‫אתה יכול לסדר את הבלגן שלך.‬ ‫-באמת, מותק. בבקשה.‬
‫אשאל לגבי הקידום שלי. היום.‬
‫כן...‬
‫אז היום?‬
‫קרל, קדימה.‬
‫אבא...‬
‫אלוהים... זהו.‬
‫- אבטחה -‬
‫הי...‬
‫אני מצטער על מה שעשיתי קודם.‬
‫זה היה טיפשי מצידי, טוב?‬
‫את תקבלי את הקידום הזה, אני בטוח.‬
‫אני אוהב אותך. להתראות.‬ ‫-צ'או.‬
‫צ'או.‬
‫ביי, אימא.‬ ‫-ביי, מותק.‬
‫מקווים שתיהנו ב"צלעות גן עדן".‬
‫תודה.‬
‫היי, בוסית.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תהיתי...‬ ‫-את לא יכולה לקחת חופש מחר.‬
‫האמת שרציתי לשאול על הקידום שלי.‬
‫- בכושר עם ארנולד שוורצנגר -‬
‫את יודעת מי זה?‬
‫רמבו?‬
‫תשכחי מזה.‬
‫אני עובדת פה שלוש שנים וממש צריכה את הכסף.‬
‫"הצעד הראשון בדרך להצלחה,‬
‫הוא המוכנות להשתנות."‬
‫תראי לי שאת יכולה להתעלות על עצמך.‬
‫הדחף למכור יותר ממה שאנשים מסוגלים לאכול.‬
‫וחיוך נורמלי.‬
‫נתחיל עם משהו קל.‬
‫תמלאי את הבירות הערב.‬
‫את יודעת איפה החביות.‬
‫- פטיו צלעות גן עדן -‬
‫אסור לחנות פה.‬
‫המקום שמור ל...‬
‫פאק!‬
‫שיט.‬
‫יש עוף?‬ ‫-מה?‬
‫יש לך עוף?‬
‫אין לי מושג, אולי.‬ ‫-אני אחליף אותך.‬
‫היי! תעוף מפה, קרצייה, או שאקרא למדבירים!‬
‫אם תאכילי אחד מהם, הם יביאו את כל החבר'ה.‬
‫היי. חכה.‬
‫קח קצת עוף.‬
‫לא, זה על חשבון הבית.‬
‫היי.‬
‫את אחת מאיתנו.‬
‫מה?‬
‫הלו!‬
‫היי, מותק! מה קורה?‬
‫רגע, חכי!‬
‫היי!‬
‫עצרי!‬
‫סליחה!‬
‫אתה בסדר?‬
‫הפחדת אותי בטירוף, בן אדם.‬
‫סליחה, לא התכוונתי.‬
‫מארק.‬
‫ו...?‬
‫כמה זמן את לוקחת את הכדורים?‬
‫אולי עשר, עשרים שנה?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬ ‫-הכדורים הקטנים והכחולים!‬
‫אלה שאנחנו אמורים לקחת כדי להיות כמו כולם.‬
‫בלי כל החרדה הזו.‬
‫העצבות.‬
‫בלי הכעס.‬
‫הכדורים האלה מדכאים הרבה יותר מכל זה,‬
‫הם מדכאים אותנו.‬ ‫-"אותנו"? אתה ואני?‬
‫תזרקי אותם.‬
‫תפסיקי לקחת את הכדורים.‬
‫אז תגלי מי את באמת.‬
‫אז הדבר יתגלה...‬
‫בכוח-העל שלך.‬
‫מה כוח-העל שלך? איסוף בקבוקים?‬
‫את רוצה לראות?‬
‫בטח.‬
‫היי!‬
‫היי! לא התכוונתי לזה ככה!‬
‫אין צורך, אני מאמינה לך!‬
‫את אחת מאיתנו.‬
‫את פשוט עוד לא יודעת את זה.‬
‫הלו... קרתה תאונה.‬
‫על הגשר בכביש המהיר...‬
‫מישהו נפל מהגשר...‬
‫היי.‬
‫אז?‬
‫את בסדר?‬
‫היי.‬
‫מה קורה?‬
‫בואי הנה.‬
‫אני פה.‬
‫הלכת לקולנוע בזמן האחרון?‬
‫יש המון סרטים על גיבורי-על.‬
‫זה רק עניין של זמן עד שאיזה אידיט יחשוב‬ ‫שגם הוא גיבור-על, נכון?‬
‫כן, יש אנשים שחושבים ככה.‬
‫והם חושבים שהם יכולים לעוף‬
‫ואז הם קופצים מגורד שחקים, או מגשר.‬
‫מאיפה קיבלת את הרעיון הזה?‬
‫זה היה חלום טיפשי.‬
‫את רוצה לספר לי מה קרה בחלום?‬
‫אני לא ממש זוכרת, האמת.‬
‫את יכולה לדבר איתי על כל דבר, ונדי.‬
‫כן, אני יודעת. תודה. אני...‬
‫הכול בסדר. זה שום דבר.‬
‫אני רוצה להגדיל את מנת התרופות שלך.‬
‫רק לתקופה מסוימת.‬
‫את יודעת מה הטיפול הזה מאפשר לך.‬
‫המשפחה, העבודה והבית שלך.‬
‫את יכולה להתגאות בעצמך.‬
‫שיט.‬
‫- התראת פינוי מהנכס -‬
‫- הודעה על אכיפה -‬
‫נשאר לך עוף?‬
‫אבל אתה מת.‬
‫ראיתי אותך קופץ מהגשר, משאית דרסה אותך.‬
‫עכשיו את תוהה איזה כוח-על יש לך.‬
‫אני יודע שקשה לעכל את זה.‬ ‫-מה הוא עושה פה שוב?‬
‫גם את רואה אותו?‬ ‫-ומריחה אותו.‬
‫לכי תמיד בעקבות בת הים.‬ ‫-תסתלק, חתיכת מטונף!‬
‫זה לא מקדם את הקידום שלך, ונדי.‬
‫קשה לך לטפל באיזה קבצן?‬
‫איפה הנחישות שלך? אין לך כוח בכלל!‬
‫אם את באמת רוצה לשנות משהו,‬
‫כדאי שתתחילי עם עצמך.‬
‫קרל!‬
‫למה אתה לא בבית?‬
‫למה איחרת כל כך?‬ ‫-אני...‬
‫איפה הנעליים שלך?‬
‫היי.‬ ‫-הסכמנו להחליף.‬
‫אבל רק למשחק אחד!‬ ‫-לא אמרת את זה.‬
‫נכון, חבר'ה?‬
‫לא.‬
‫תנו לו את הנעליים שלו.‬ ‫-ואם לא, מה תעשי?‬
‫את תרביצי לי, או מה?‬
‫קדימה, נלך הביתה.‬
‫ידעתי.‬
‫היא כזאת עלובה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לילה טוב, מותק.‬
‫שיט!‬
‫פאק!‬
‫שיט.‬
‫פאק.‬
‫ונדי!‬
‫שיט.‬
‫ביי, ונדי.‬ ‫-ביי.‬
‫תגידי, את בסדר?‬
‫כן, למה?‬
‫כי... את כל כך...‬
‫שווה, אגב.‬
‫סליחה. התכוונתי לדבר הזה, לא אלייך.‬
‫טוב, לא שאת לא...‬
‫אפשר להזמין אותך לבירה, אולי?‬
‫אני צריכה לחזור הביתה. צ'או.‬
‫היי, מותק! עדיין לא הזדיינת?‬
‫יש לנו בדיוק את מה שאת צריכה, חכי!‬
‫כזה גדול עוד לא ראית, אני מבטיח לך.‬
‫קדימה, תראה לי.‬
‫מה? עכשיו? כאן?‬
‫כן, קדימה. שלוף אותו.‬
‫תפסיקו לצחוק, תזדיינו!‬
‫כלבה מזדיינת.‬
‫טוב, את צריכה לקבל בראש, כלבה קטנה.‬
‫את אוהבת את זה קשוח, מה?‬
‫לא?‬
‫אין בעיה. קדימה.‬
‫היי!‬
‫ירקות זה מגעיל.‬
‫היי.‬
‫היי, מותק. איך עבר עלייך היום?‬ ‫-מעולה, כרגיל.‬
‫מה זה, אימא?‬
‫זה דם?‬
‫לא. קטשופ.‬
‫תאכל את הירקות.‬
‫מקווים שתיהנו ב"צלעות גן עדן".‬
‫תודה.‬
‫ברוכים הבאים ל"צלעות גן עדן". אנחנו...‬
‫שלום, ונדי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫על מה את ממליצה?‬
‫צלעות חזיר, צ'יפס ובירה קטנה.‬
‫מעולה. אני אקח את זה.‬
‫תארזי לי, בבקשה.‬
‫לא הגעת לפגישה שלנו אתמול.‬
‫אתמול? באמת?‬
‫את מודעות לסיכון בהחלטה על הפסקת התרופות?‬
‫אני לא בטוחה שהבנתי אותך.‬
‫את מסכנת לא רק את עצמך, אלא גם את משפחתך.‬
‫קטשופ? מיונז?‬
‫אני באמת דואגת לך, בכנות.‬
‫אני כאן, אם תזדקקי לעזרה.‬
‫גם אחרי שעות העבודה. בסדר?‬
‫ברור.‬
‫מקווים שתיהנו ב"צלעות גן עדן".‬
‫ביי.‬
‫אתה יכול להניח את המשחקים האלה?‬
‫אנחנו אוכלים.‬
‫תעבירי לי את הפירה מהגזר הלבן, בבקשה?‬
‫אימא?‬
‫אל תקרא לי ככה. אמרתי לך הרבה פעמים.‬
‫החלטת?‬
‫בקשר למה?‬
‫בקשר לתואר אוניברסיטאי.‬
‫אני אוהב את העבודה שלי.‬
‫חוסר השאפתנות שלך בלתי נסבל.‬
‫"חוסר שאפתנות"?‬
‫מעל חמישה מיליארד איש חיים בחוסר שאפתנות.‬
‫אבל אתה לא אחד מחמישה מיליארד.‬
‫אתה הבן שלי.‬
‫כן.‬
‫כן, ואני ממש גאה בזה.‬
‫ונדי?‬
‫את יודעת מה זה?‬
‫לא. אין לי מושג.‬
‫לי זה נראה כמו הרס מכוון של רכוש עסקי.‬
‫כן?‬
‫לדעתי, זה יותר דומה לאומנות מודרנית.‬
‫אני לא מצפה שיהיו כאן זוכי פרס נובל,‬
‫או אפילו בוגרי תיכון! אבל אני לא טיפשה!‬ ‫וזה ירד לך מהמשכורת.‬
‫תוכלי לשכוח מהקידום שלך, יהיה לך מזל אם...‬
‫את רוצה שאראה לך מה זה הרס מכוון?‬
‫אני אדחוף את התחת השמן שלך למטחנה בעצמי, ‬ ‫ואעשה ממנו גן עדן של קציצות.‬
‫החרא הזה לא נורמלי.‬
‫- נפטונ'ס ולט -‬
‫שלום, ונדי.‬
‫היי, מה זה?‬
‫אם הייתי יודע שתבואי היום, הייתי...‬
‫כבר אכלת?‬ ‫-מה? לא.‬
‫יש לי לחם איפה שהוא.‬
‫מה לעזאזל קורה איתי? אני...‬
‫פתאום אני זורקת אנשים באוויר,‬
‫זה לא נורמלי.‬
‫זו מי שאת.‬
‫זו הזהות שלך.‬
‫זה כוח-העל שלך... את מיוחדת.‬
‫כולם יכולים להמשיך לומר לנו שאנחנו חולים.‬
‫הם יטענו שהם רוצים לעזור לנו,‬
‫אבל הם מסממים אותנו וגורמים לנו לציית.‬ ‫-מי מסמם אותנו?‬
‫טוב, כולם!‬
‫הפוליטיקאים, המדענים, הרופאים, כביכול.‬
‫ד"ר שטרן שלך.‬
‫הם לא אומרים לנו מי אנחנו באמת.‬
‫הם מסתירים אותנו מהעולם.‬
‫כי הם מפחדים מאיתנו.‬
‫ממך וממני?‬
‫אנחנו לא היחידים, ונדי.‬
‫כמה אנשים לוקחים את הכדורים הדפוקים שלהם,‬ ‫לדעתך?‬
‫אתה מתכוון לכל שאר...‬
‫הפסיכים?‬
‫הם לא פסיכים.‬
‫הם פשוט שונים.‬
‫כמונו.‬
‫אנחנו משפחה אחת גדולה.‬
‫כבר יש לי משפחה.‬
‫משפחה אמיתית.‬
‫תודה רבה.‬
‫עד שהם יגלו מי את באמת.‬
‫למה יש לנו בריכה,‬
‫אם אין לנו כסף למלא אותה?‬ ‫-בשבילך ובשביל החברים שלך.‬
‫חברים?‬
‫אימא.‬
‫מעיפים אותנו מהבית, נכון?‬
‫מה?‬
‫לא!‬
‫את לא צריכה לשקר לי.‬
‫לא אתן לזה לקרות, אני מבטיחה.‬
‫קדימה, בוא נשחק קצת.‬
‫אבל את לא אוהבת כדורגל.‬ ‫-אני מגללה צדדים חדשים באופי שלי.‬
‫טוב.‬
‫זה השער.‬
‫תתאמצי קצת יותר.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו נמצא אותו.‬
‫אבל אל תספר לאבא, טוב?‬
‫אמן.‬
‫חשבתי על משהו...‬
‫כן, אני רואה.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫נתתי לך לעשות מה שאתה רוצה,‬
‫כל הבעיות והשטויות שלך.‬
‫בחור צעיר צריך להתנסות, זה בסדר.‬ ‫-תודה רבה לך.‬
‫פתחתי עבורך מספר דלתות.‬
‫אבל לא ניצלת את ההזדמנות, להפך.‬
‫לא ביקשתי שתפתח לי דלתות מחורבנות.‬
‫אני לא כמוך. כל כך קשה לך להבין את זה?‬
‫אתה תצטרך לעשות משהו בחיים.‬
‫או שתחיה באיזה חדרון עלוב,‬
‫בדיוק כמו ארבעת מיליארד הגיבורים שלך.‬
‫זה לא היה הרעיון שלך, נכון?‬
‫זה הרעיון של אימא.‬
‫היא לא אימא שלך.‬
‫- נעדר‬ ‫אושפז -‬
‫- אושפז -‬
‫אלמר.‬
‫- אלמר מונד -‬
‫תתעלם ממני.‬
‫פאק!‬
‫אהבתי את המקום שלך.‬
‫איך הגעת לפה בכלל?‬
‫גם אתה נפגש עם הפסיכיאטרית הזו, נכון?‬
‫איזו פסיכיאטרית?‬
‫ד"ר שטרן.‬
‫לא, אני לא מכיר אותה.‬ ‫-נחש למה היא רשמה לך את הכדורים האלה.‬
‫כן, טוב...‬
‫טוב, היו אולי...‬
‫כמה בעיות קטנות, אבל זה היה מזמן.‬
‫זאת לא תרופה.‬
‫הכדורים האלה מדכאים את הכוחות שלך.‬
‫כן, טוב, כוחות... כמו...‬
‫כמו אלה בקומיקס שלך.‬
‫טוב, אני פתוח ל...‬
‫כל מיני משחקים.‬
‫אבל אני לא בטוח מה את רוצה ממני.‬
‫תפסיק לקחת את הכדורים ואז תבין.‬
‫מישהו מתגנב בגינה שלנו.‬
‫לא ראיתי אף אחד.‬
‫סגור את החלון.‬
‫כן.‬
‫ונדי?‬
‫היי, תפסיקו עם החרא הזה!‬ ‫-קרל מתאמן להיות שוער.‬
‫עזבו אותו!‬
‫את רוצה להרביץ לי עכשיו?‬
‫אלה האופניים שלך?‬
‫כן.‬
‫אני אספר על זה לאבא שלי!‬
‫נראה לך שהוא יאמין לך?‬
‫יום טוב!‬
‫היי, בוסית.‬
‫ונדי! שלום.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, בטח. ברור. ודאי.‬
‫רציתי לשאול שוב לגבי הקידום שלי.‬
‫בסדר. טוב...‬
‫כמו שהזכרתי, התפקיד דורש נחישות,‬
‫גישה חיובית ומקסימה, ו...‬
‫הרבה כוח... חברתי.‬
‫יש לי את כל אלה.‬
‫נכון?‬
‫כן!‬
‫בטח, כן.‬
‫לא אאכזב אותך. אני מבטיחה.‬
‫מגניב!‬
‫אני שמחה!‬
‫היי, בוסית. יש לך משהו שם.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לא ישנתי ביומיים האחרונים באשמתך.‬
‫אתה מתכוון להצהיר על אהבתך אליי?‬
‫אני אראה לך.‬
‫אלקטרומן.‬
‫זה שם גיבור-העל שלי. אלקטרומן.‬
‫הבנתי.‬
‫קחי.‬
‫איך זה יכול להיות?‬
‫אני אשמח לשתות איתך בירה עכשיו.‬
‫כן.‬
‫אין לי מושג...‬
‫- הגיבור החדש 90 -‬
‫מגה-גירל.‬
‫הוואלקירית.‬
‫כן.‬ ‫-זה נשמע לי קצת נאו-נאצי.‬
‫אולי לייזר ביץ'?‬
‫רגע. את לא יכולה ל...‬ ‫-לא.‬
‫עקץ אותך עכביש רדיואקטיבי פעם?‬
‫או שנפלת לתוך פסולת גרעינית, או משהו כזה?‬
‫למיטב ידיעתי, לא.‬
‫טוב, תמיד הייתי שונה.‬
‫הייתי תובעני יותר מילדים אחרים.‬
‫מאז שהייתי תינוק.‬
‫זה מה שאימא שלי הייתה אומרת.‬
‫לפני שהיא הסתלקה.‬
‫כן.‬
‫גם ההורים שלי לא הסתדרו איתי.‬
‫זה רק הלך והחמיר.‬
‫וכשהם לא יכלו להתמודד יותר, הם פשוט...‬ ‫מסרו אותי.‬
‫אולי אנחנו חלק מתוכנית גדולה.‬
‫כן, כאילו...‬
‫נניח שאנחנו...‬
‫נועדנו למשהו מיוחד מאוד?‬
‫"עובד החודש"?‬
‫ברצינות, התכוונתי ש...‬
‫השאלה הגדולה היא:‬
‫מה נעשה עם זה?‬
‫מה נעשה עם מה?‬ ‫-עם כוחות-העל שלנו.‬
‫"כוחות-על", זה נשמע ממש מגוחך.‬ ‫-אז...‬
‫כישרונות-על.‬
‫זה נשמע כמו תחרות כישרונות.‬ ‫-התכונות המיוחדות שלנו.‬
‫טוב, אז אנשים כמונו, אוקיי?‬
‫הם...‬
‫בקומיקס, הם תמיד עושים דברים טובים.‬
‫כן, הם רודפים אחרי פושעים,‬
‫מצילים את העולם...‬
‫מחסלים רשעים עוצמתיים.‬
‫ואיפה נמצא רשע עוצמתי?‬
‫אין לי מושג.‬
‫יהיה ממש מגניב אם נוכל לשנות דברים, נכון?‬
‫ונדי, החבר'ה האלה...‬
‫תודה.‬
‫אלקטרומן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫פשוט התעלפתי.‬
‫איפה היית?‬
‫עבדתי עד מאוחר.‬
‫באמת?‬
‫וואו, השעות שלך מטורפות.‬
‫אנחנו נשארים פה.‬
‫בבית שלנו.‬
‫מה זה?‬
‫מאיפה השגת את זה? שדדת בנק, או משהו?‬
‫כן.‬
‫היי... רגע.‬
‫שיט.‬
‫אתה מתכונן לקרנבל?‬
‫אני יודע, זה נראה יותר מגניב באינטרנט.‬
‫זה לא מעורר כבוד,‬
‫או גורם לי להיראות חתיך, נכון?‬
‫כדור תותח!‬
‫אז... אישה הרביצה לך ולחמשת חבריך?‬
‫כן, זה מה שאמרתי.‬
‫אישה אחת?‬
‫כן, גבר.‬
‫זה נשמע אמין ביותר.‬
‫היי, לבחורה הזו היו כוחות-על, או משהו.‬
‫רבותיי.‬
‫- משטרה -‬
‫ומי את?‬
‫אז אישה הרביצה לך ולחמשת חבריך?‬
‫אתה מפחד?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫לא! די!‬
‫זו אני.‬
‫מה הוא עושה פה?‬ ‫-הוא אחד מאיתנו.‬
‫אלקטרומן.‬ ‫-מה?‬
‫אני אלקטרומן.‬
‫תראה לו.‬
‫ואתה?‬
‫מה הכוח שלך?‬
‫הוא בלתי מנוצח.‬
‫אנחנו בטוחים פה כרגע.‬
‫כאן נוכל להיות עצמנו.‬
‫אז התוכנית שלך היא להתחבא כאן‬
‫ולא להשתמש בכוחות שלנו בכלל?‬
‫אם יתפסו אותנו ונתנהג לא יפה,‬
‫יכלאו אותנו לנצח.‬
‫איפה יכלאו אותנו, לדעתך?‬
‫יש איזו קליניקה.‬
‫היא נקראת "בית חולים פסיכיאטרי",‬
‫אבל זה כלא.‬
‫לכל יוצאי הדופן.‬
‫זה יהיה מעולה בשבילך, זה עדיף על החור הזה.‬ ‫-זה גיהינום שם!‬
‫הייתי כלוא שם במשך שנים.‬
‫מי שנמצא בחוץ, רואה אותנו כ... נחותים.‬
‫אנחנו צריכים להסתתר,‬
‫עד שהעולם יהיה מוכן לקראתנו.‬ ‫-זה קשקוש.‬
‫אנחנו צריכים לעזור להם ולשחרר אותם.‬
‫שלושתנו לא יכולים להיכנס לשם,‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫כן, אנחנו יכולים.‬
‫שלושתנו...‬
‫אנחנו ההוכחה שכל זה אפשרי.‬
‫הם המשפחה שלנו. אתה אמרת את זה.‬
‫כן.‬
‫אולי שטרן צודקת, ואנחנו משוגעים.‬
‫משוגעים מספיק...‬
‫לנסות את זה.‬
‫את שוב יוצאת?‬
‫כן, יש לי משמרת לילה.‬
‫נכון.‬
‫חבל, הבאתי לנו שמפניה.‬
‫ואת "טיטאניק" ב-DVD. "אני מלך העולם" וזה.‬
‫כמה חבל.‬
‫ביי.‬ ‫-צ'או.‬
‫טוב, אז...‬
‫כמובן שכל גיבור-על זקוק לתלבושת מתאימה.‬
‫בגלל זה...‬
‫תסתכלו. ונדי?‬
‫ברק, ברצינות?‬
‫כמה מקורי.‬
‫נכון.‬
‫זה בשבילך. תלבש את זה.‬
‫וזה...‬
‫ו... בבקשה.‬
‫בטח.‬
‫ברור שגיבורת-על תתלבש כמו קלישאת סאדו,‬ ‫נכון?‬
‫אני בטוח שזה ייראה מעולה עלייך.‬
‫תגיד לי, אני חומר לאוננות שלך?‬
‫מה? לא. זה היה בגלל...‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫ערב טוב.‬
‫יש כאן נוחיות, במקרה?‬
‫מה? שירותים?‬
‫כן. בקליניקה.‬
‫אבל היא לא פתוחה לקהל.‬ ‫-אבל אני חייבת לשירותים.‬
‫לא תוכלי להיכנס.‬
‫אפילו לא לשירותים. אני מצטער מאוד.‬
‫לא תוכל להתגמש קצת?‬
‫תוכל לבוא איתי.‬
‫תוודא שלא אעשה שטויות.‬
‫שטויות...‬
‫- אטלס -‬
‫מה לגבי המצלמות?‬
‫הבחור המגניב בעולם, מה?‬
‫טוב. אז נשחרר מפה את כולם, בסדר?‬
‫זה ממש בית ספר לאומנות, מה?‬
‫התאים הם שם.‬
‫איזה יצורים.‬
‫זה כאן.‬
‫אלמר! מה ל...‬
‫עוד מישהו רוצה קפה?‬
‫שיט, מישהו בא!‬ ‫-הם בקומה השלישית.‬
‫יפה!‬
‫קדימה!‬ ‫-שיט!‬
‫היי! עצרו!‬
‫אלמר!‬
‫קדימה!‬
‫צייתו להוראות!‬
‫קדימה, רדו לרצפה!‬
‫שיט!‬ ‫-כרעו ברך!‬
‫כרעו בפני אלקטרומן!‬
‫והתחננו לרחמים!‬
‫על מה הדביל הזה מדבר?‬
‫טוב, מי קרא לי דביל?‬
‫תפסיק עם החרא הזה!‬
‫היי.‬
‫את בהיריון?‬
‫מה?‬
‫תראי.‬
‫אני לא בלתי מנוצח, אבל...‬
‫טיגנתי אותם!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫אבל כשכיסחת חבר'ה במועדון, זה היה בסדר?‬ ‫-אתה לא יכול להשוות.‬
‫המאבטחים האלה יכלו למות!‬
‫כן, אבל אולי הם לא מתו.‬
‫בסדר?‬
‫האמת, לא נראה לי שאתם מעריכים את העובדה,‬ ‫שרק בזכותי לא נתפסנו.‬
‫מה דעתכם לומר, "תודה, אלקטרומן"?‬ ‫-תפסיק עם החרא של אלקטרומן!‬
‫מה?‬
‫אנחנו לא בקומיקס.‬ ‫-אני יודע. אנשים חייבים לדעת שאנחנו קיימים‬
‫ושאנחנו גיבורי-על אמיתיים!‬ ‫-אנחנו לא גיבורי-על.‬
‫טוב, אולי אתה לא, אבל שנינו כן.‬
‫אנחנו נראה למין האנושי שזמננו...‬
‫לא!‬
‫אתה בטריה עם רגליים,‬
‫אתה חושב שהעולם חיכה רק לך?‬
‫לך? אתה ילד מפונק של אימא,‬
‫שעדיין גר אצל ההורים בגיל 30, כמעט!‬ ‫-מה אמרת על אימא שלי? אתה לא מכיר אותה!‬
‫אני יודע שהיא פישלה בגדול כשגידלה אותך.‬ ‫-עוד מילה ו...‬
‫טוב, מספיק.‬
‫בגלל אנשים כמוך... כולאים אותנו.‬
‫את כולנו.‬
‫אולי הם צודקים, בעצם,‬
‫ד"ר שטרן והאחרים.‬
‫אנחנו לא יכולים לחיות בין אנשים רגילים!‬
‫ניסיתי את זה.‬
‫עם אשתי ובתי.‬
‫הן אלה ששילמו על זה. למעני.‬
‫אל תטעו כמוני.‬
‫מסכן, מה?‬
‫כן. רוצה בירה?‬
‫אני צריכה לחזור הביתה.‬
‫לא הלכת לעבודה.‬
‫התקשרתי לשם.‬
‫אתה מרגל אחריי?‬
‫חיפשתי חיית צעצוע דפוקה של קרל, טוב?‬
‫הטלפון שלך היה כבוי.‬
‫איך קוראים לו?‬
‫למי? לנמר הצעצוע?‬
‫להרפתקאות הליליות שלך?‬
‫רומן מחוץ לנישואים יכול לעודד רומנטיקה ‬ ‫בנישואים.‬
‫זה כתוב באינטרנט!‬ ‫-אתה שיכור.‬
‫אז מה?‬
‫תעזבי אותי.‬
‫- תאונה טרגית, ואם ובתה מתו במקום -‬
‫אימא!‬
‫סליחה. לא התכוונתי להבהיל אותך.‬
‫לא הבהלת אותי.‬
‫את ואבא מתגרשים?‬
‫מה? לא!‬
‫אף פעם לא התווכחתם ככה.‬
‫כמה דברים השתנו.‬
‫"דברים"?‬
‫או את?‬
‫אימא, מה קורה איתך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה מפחיד אותי.‬
‫גם אותי.‬
‫לא אקרא לך "אימא" יותר.‬ ‫-שיהיה.‬
‫כי אימא לא רוצה שאעשה את זה.‬
‫אימא סוף סוף יצרה איתך קשר אחרי כל השנים?‬
‫היא כאן.‬
‫היא תמיד הייתה כאן, כל הזמן.‬
‫הגיע הזמן שתחזור לפסיכיאטרית שלך.‬
‫זו המוסיקה האהובה על אימא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫קרה משהו עם מישהו מהעבודה.‬
‫אני...‬
‫אבל אני אוהבת אותך.‬
‫ואני רוצה שנישאר משפחה. אתה, קרל ואני.‬
‫את לא חושבת שאני רוצה את זה?‬
‫רצית לומר עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫- אטלס -‬
‫- שולזה, ונדי‬ ‫תאריך לידה: 15/5/1992 -‬
‫- אלרגיות וחריגות -‬
‫כן?‬
‫סליחה, דוקטור, יש לך מטופל לא מתוכנן.‬
‫זה מקרה חירום.‬
‫טוב, תכניס אותו.‬
‫אלמר.‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬
‫היה לי קשה בשבועיים האחרונים.‬
‫כל המחשבות הישנות חזרו ועלו אצלי.‬
‫הרגשות המשונים האלה.‬
‫התשוקה הזו,‬
‫הרצון להיות מיועד למשהו אחר.‬
‫למשהו יותר גדול.‬
‫את יודעת, הבעיה הישנה.‬
‫כן.‬
‫אבל אתה ממשיך לקחת את התרופות?‬
‫ברור, כן. אני לא רוצה לסכן שום דבר.‬
‫אתה חושב שיועיל לך לחזור לטיפול קבוע?‬
‫מה דעתך?‬
‫כן.‬
‫זה יהיה מעולה.‬
‫אני מאוד מודה לך על ש...‬
‫אני יכול לדבר איתך בפתיחות, על הכול.‬
‫מתי שתרצה. אני שמחה לעזור.‬
‫עוד דבר אחד.‬
‫אולי דמיינתי את זה, אבל...‬
‫לפני כמה זמן, דיבר איתי איזה קוקו.‬
‫ציפור קוקייה מדברת?‬
‫לא, אני לא עד כדי כך משוגע.‬
‫לא, איזה הומלס, קבצן.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫ו...‬
‫טוב...‬
‫הוא אמר משהו, כאילו...‬
‫"אתה אחד מאיתנו,‬
‫אתה פשוט עוד לא יודע את זה."‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-תבלה.‬
‫היי.‬
‫בורגני בטירוף, מה?‬
‫כן. בלתי נסבל.‬
‫זה לא היה בכוונה.‬
‫ילדים, אולי תקפצו לבריכה? בשביל זה היא פה.‬
‫אתה הליצן?‬
‫הליצן?‬
‫אני אלקטרומן.‬ ‫-לא שמעתי עליך. אני מכיר רק את באטמן.‬
‫באטמן?‬
‫באטמן הוא סנוב עשיר שקונה צעצועים יקרים ‬ ‫עם הירושה.‬
‫אין לו כוחות-על אמיתיים.‬
‫הוא עדיין יותר מגניב ממך.‬
‫תיזהר, צוציק.‬
‫אם אתקע פה את האצבע, כולכם...‬
‫אלמר! בוא איתי!‬
‫השתגעת, למה הגעת לפה בתלבושת הזו?‬
‫מארק...‬
‫שטרן תפסה אותו.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫איך היא ידעה...‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫ומה אם אנחנו הבאים בתור?‬
‫אם שנינו נישאר יחד...‬
‫לא יעצרו אותנו.‬
‫- קארה הוואלקירית -‬
‫יחד, אנחנו בלתי מנוצחים.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫כן, אבל...‬
‫ונדי, אני אוהב אותך.‬
‫לך מפה.‬
‫מה הוא עשה בבית שלנו?‬
‫אני יכולה להסביר הכול.‬
‫טוב. בבקשה.‬
‫טוב, אז אני...‬
‫טוב, אני...‬
‫יש לי כוחות מיוחדים.‬
‫טוב...‬
‫כמו לסופרמן.‬ ‫-מה? סופרמן?‬
‫שמעת את מה שאמרת?‬
‫הרופאה שלך אמרה שאמרת דברים מוזרים...‬
‫דיברת עם שטרן?‬ ‫-היא התקשרה בשבוע שעבר,‬
‫היא חשדה שהפסקת לקחת את התרופות.‬ ‫-התרופות? היא דיכאה אותי איתן במשך שנים,‬
‫ואת הכוחות שלי.‬
‫גם אני לא האמנתי בהתחלה.‬
‫הפסקת לקחת את התרופות? בלי לומר לי?‬ ‫-למה דיברת עם שטרן מאחורי גבי?‬
‫את בגדת בי עם בחור בבגדי עור מאחורי גבי.‬
‫מה? לא. אלמר...‬ ‫-מה זאת אומרת? לא קרה כלום?‬
‫איזה אידיוט!‬ ‫-גם הוא אחד מהקורבנות של שטרן.‬
‫שניכם קורבנות עכשיו?‬ ‫-שטרן שיקרה לי במשך שנים.‬
‫היא רשמה לי את הכדורים ההם ואתה מאמין לה.‬ ‫גם לדעתך אני משוגעת?‬
‫לא חשבתי שום דבר, טוב?‬
‫בואי נירגע קצת, בבקשה.‬
‫אני אביא לך מים.‬
‫היי.‬
‫אימא! מספיק! בבקשה!‬
‫אל תדאג, מותק, אבא ואימא התווכחו קצת.‬
‫תפנית דרמטית ב"נפטונ'ס ולט":‬
‫המשטרה פינתה את פארק המים הנטוש.‬
‫קבוצת פולשים בלתי חוקיים נעצרה.‬
‫כעת, הוסר המכשול לקראת ההריסה...‬
‫אני מאוד מודאג לגביך.‬
‫עכשיו כשבובת המין שלך עזבה אותך,‬
‫אתה רוצה לדאוג לבן שלך?‬
‫שנינו הסכמנו שעדיף להיפרד.‬
‫כן, בטח.‬
‫בכל מקרה, אני כאן, אם תזדקק לי.‬
‫כדי שתספר לי איך העולם עובד? נכון?‬
‫כי אתה יודע איך הוא עובד.‬
‫כי אתה כל כך חזק?‬
‫בולשיט.‬
‫אתה זקוק לי.‬
‫אתה זקוק לי כדי להרגיש חזק.‬
‫הכול סובב סביבך.‬
‫הכול תמיד סבב סביבך.‬
‫מתי חיבקת אותי בפעם האחרונה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בדיוק.‬
‫אבל אני באמת מצטער.‬
‫למה שלא תחבק אותי, אבא?‬
‫לא!‬
‫השתגעת?‬
‫היי! הלו? אתה שומע אותי?‬
‫החברה שלו עזבה אותו,‬
‫זה בטח היה שוק רציני בשבילו.‬
‫השתגעת לגמרי.‬ ‫-אבל הוא צדק בדבר אחד.‬
‫אנחנו שונים משבעת מיליארד האנשים הממוצעים.‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו העתיד.‬
‫אנחנו השלב האבולוציוני הבא, לעזאזל.‬
‫אנחנו שחר ה...‬ ‫-אנחנו חייבים לעצור.‬
‫לעצור את האבולוציה?‬ ‫-את כל עניין גיבורי-העל הדפוק הזה.‬
‫היי.‬
‫זה...‬
‫זה הייעוד שלנו.‬
‫אלמר, תבין, בבקשה. לא נוכל...‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מה קרה?‬
‫סבלת מהתמוטטות עצבים.‬
‫לא.‬
‫איפה אלמר?‬
‫אנחנו עדיין מחפשים אותו.‬
‫ואבא שלו?‬
‫הוא סבל מדום לב.‬
‫הרופא במיון הצליח להחיות אותו.‬
‫הוא בקומה.‬
‫זה לטובתך.‬
‫תורידי את זה!‬
‫תורידי את זה! עכשיו!‬
‫ונדי...‬
‫אף אחד לא רוצה לפגוע בך, בטח שלא אני.‬
‫שיקרת לי.‬
‫שיקרת לי כל החיים שלי, מאז שהייתי ילדה.‬
‫לא שיקרתי לך.‬
‫לא שיקרת? תנתקי אותי מהאינפוזיה ואוכיח לך.‬
‫הגנתי עלייך.‬
‫אל תקשקשי ותגידי לי, "הגנתי עלייך מהאמת"!‬
‫לא מהאמת, מעצמך.‬
‫הכול שקרים.‬ ‫-ונדי...‬
‫זכרי למה את מסוגלת, אפילו אם זה כואב.‬
‫את יודעת מה קרה בזמנו.‬
‫את מקשיבה לי בכלל?‬
‫זה לא יכול להימשך ככה.‬
‫דיברנו על זה הרבה בבית.‬
‫מותק, הבטחת לאימא שתשתדלי.‬
‫"משמעת" היא מונח מיושן ושחוק.‬
‫אנחנו מדברים על בעיית הסתגלות,‬
‫הסתגלות למורים, לתלמידים אחרים.‬
‫אבל בראש ובראשונה, לחוקים שלנו.‬
‫את מבינה, ונדי?‬
‫טוב, אז...‬
‫נתחיל עם זה.‬
‫תחזיר לי את זה!‬
‫לא התכוונתי שזה יקרה.‬
‫כמובן שלא, אני יודעת.‬
‫למה אני כזו?‬
‫למה אני מוזרה כזו?‬
‫את לא מוזרה.‬
‫את פשוט... חולה.‬
‫את צריכה לקבל את זה.‬
‫למען המשפחה שלך.‬
‫נוכל לעזור לך.‬
‫אם תרשי לנו.‬
‫את בידיים טובות כאן.‬
‫מה קרה לאשתי?‬
‫אוכל לראות אותה?‬
‫התחלנו בטיפול חדש, הוא בחיתוליו.‬
‫כשהיא החליטה להפסיק לקחת את התרופות,‬
‫הפרעת האישיות שלה חזרה ביתר שאת.‬
‫כן...‬
‫תביא את הבן שלך לניתוח בשבוע הבא.‬
‫למה?‬
‫אירועים כאלה עשויים ליצור הפרעת מתח בילדים‬
‫ובייחוד בהינתן היסטוריה משפחתית של ההפרעה.‬
‫טוב, אבל הבן שלי לא פסיכי.‬
‫נרצה לוודא שהאירועים שחווה לא צילקו אותו.‬
‫כן, כמובן.‬
‫שלום, ונדי, תוכלי להושיט את היד, בבקשה?‬
‫היי!‬
‫ונדי, קומי!‬
‫היי, זה אני.‬
‫ישנת טוב, מה?‬
‫תקשיבי, אני רוצה להתנצל על...‬
‫טוב, את יודעת, על...‬
‫כן. והבאתי לך מתנה.‬
‫בבקשה. היה קשה למצוא את החרא הזה באיביי...‬
‫כן, מהר.‬
‫נו?‬
‫טוב, תקשיבי.‬
‫לא משנה מה הם יגידו לך, אנחנו ממש מיוחדים.‬
‫הלו, מישהו שומע אותי?‬
‫לא בחרנו את זה,‬
‫אבל יש לנו אחריות גדולה.‬ ‫-הלו, מישהו שומע אותי?‬
‫ועוד דבר אחד.‬
‫אני יודע שהקשר היחיד שלך לחיים הבורגניים,‬ ‫הוא המשפחה שלך, כביכול.‬
‫הלו? מישהו שומע אותי? אני חייבת לצאת!‬ ‫-אני אשחרר אותך מהכבלים שלך.‬
‫כן, זה הכול.‬
‫טוב...‬
‫הלו?‬
‫תנו לי לצאת, בבקשה! הלו?‬
‫היי. זה מוזר, לא?‬
‫זה סוף העולם?‬
‫מה? רק בגלל שאין טלוויזיה ואינטרנט?‬
‫לא, מותק.‬
‫איפה הספר החדש שלך?‬
‫תן לי אותו. אני אקריא לך.‬
‫איזה עמוד?‬
‫זה.‬ ‫-טוב.‬
‫תכף אחזור, בסדר? ואז נתחיל.‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫כן?‬ ‫-היי.‬
‫הייתי מצלצל בפעמון, אבל יש הפסקת חשמל.‬ ‫-תתחפף, אידיוט.‬
‫או ש...?‬
‫או שתפגע בי? אתה ממש מודל לחיקוי ל...‬
‫פאק! זאת הייתה מכה מטורפת, וואו!‬
‫טוב.‬
‫ונדי היא האישה שלך, טוב, גבר? ניסיתי.‬
‫אבל היא בחרה בך. כנראה שאתה הטיפוס שלה.‬
‫ניצחת.‬
‫הבנתי, טוב?‬
‫בסדר...‬
‫בוא נלחץ ידיים, כמו גברים אמיתיים.‬
‫המסדרון פנוי. תמשיכו.‬
‫ונדי? חזרי לחדר שלך. נדבר על הכול אחר כך.‬
‫בבקשה!‬ ‫-אני מוכרחה לעצור את אלמר.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא רציתי בזה.‬
‫רציתי לעזור לך לחיות חיים נורמלים.‬
‫כמו כולם.‬
‫אביא אותך לבית חולים.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אחרי התאונה, ניסיתי להתאבד הרבה פעמים.‬
‫ותאמיני לי, באמת שניסיתי.‬
‫סוף סוף אראה שוב את הבנות שלי.‬
‫ונדי.‬
‫כל האחרים... תראי להם מה טעם החופש.‬
‫זו F-138, מכונית פורמולה 1,‬
‫אתה לא יכול להתחרות בה ברכב סדאן.‬
‫יש לי רק את שתי המכוניות האלה.‬ ‫-זה עדיין לא הגיוני. זה ילדותי וטיפשי!‬
‫אתה אפילו לא משתדל, אין לך טיפת כבוד.‬
‫אין לך אפילו טיפת דמיון!‬
‫אני לא מבין למה אימא שלך...‬ ‫-אימא!‬
‫שלום, מותק.‬
‫איך היה היום שלך?‬
‫לא הייתי עושה את זה.‬
‫אני לא מקבל נשיקה?‬
‫כן, זה מה שקורה למי שלא לוקחת את הכדורים,‬ ‫כמו ילדה טובה.‬
‫ונדי, תקשיבי.‬
‫נועדנו להיות יחד.‬
‫אנחנו העתיד, אנשים טובים יותר,‬
‫לעולם טוב יותר.‬
‫את מנסה להיאחז באשליה של נורמליות,‬
‫עם המשפחה המושלמת שלך!‬
‫אימא!‬
‫אבל אני אשחרר אותך מכל זה.‬ ‫-מה עשית לאימא שלי?‬
‫חתיכת חרא קטן.‬
‫עכשיו תקשיב לי. הבאטמן שלך...‬
‫הוא המצאה, קומיקס. גיבור-העל האמיתי...‬
‫תוכלי לנקות את הבלגן שלך, לשם שינוי, מותק.‬
‫אני שונאת שאתה קורא לי ככה.‬
‫אני יודע.‬
‫אז מיהו גיבור-העל הטוב ביותר?‬
‫אימא שלי.‬
‫בוא הנה, מותק.‬
‫אבא!‬
‫בוא הנה.‬
‫אנחנו נתחיל מחדש, טוב?‬
‫נוכל לעשות זאת, שלושתנו.‬
‫ואז הכול יחזור למה שהיה.‬
‫אני אשמח מאוד.‬
‫אבל הם ירדפו אחריי.‬
‫לא ניתן לזה לקרות.‬
‫אוכל להגן עלייך.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה בסדר, אבא.‬
‫אימא צריכה ללכת.‬
‫היא גיבורת-על עכשיו. ממש כמו באטמן.‬
‫- סכנה, מתח גבוה -‬
‫הם אומרים שאנחנו חולים ומשוגעים.‬
‫סכנה לחברה.‬
‫אבל במציאות, הם חוששים מאיתנו.‬
‫לכן הם מסממים וכולאים אותנו.‬
‫אבל הכלא האמיתי הוא השקרים שלהם.‬
‫החומה הבלתי נראית.‬
‫והשלשלאות שמונעות מאיתנו להיות מי שאנחנו.‬
‫אבל כל זה נגמר עכשיו.‬
‫נחזיר לעצמנו את החופש שלנו.‬
‫יש רבים כמונו. יותר משנדמה להם.‬
‫אנו חיים בקרבם, ממש מתחת לאף שלהם.‬
‫במשרדים, בשכונות ובמשפחות שלהם.‬
‫ובין אם ירצו או לא...‬
‫- אבטחה -‬
‫אנחנו נפקח את עיניהם.‬
‫יחד.‬
‫כי במציאות, גם אתם חלק מאיתנו.‬
‫אתם פשוט עוד לא יודעים את זה.‬
‫שמעתי שהאימא המשוגעת שלך ברחה.‬
‫היא עזבה אותך.‬
‫נעליים יפות, אגב.‬
‫הן לא שלי?‬
‫היי! תוריד אותי!‬