NETFLIX UVÁDÍ
Tohle jsem já.
A tohle je Ana. Moje holka.
Jsme spolu už osm let a já ji právě požádal o ruku.
Ale ona má asi jiný plány.
Promiň, ale...
už nějakou dobu přešlapujeme na místě. A...
manželství by to ještě zhoršilo.
A teď...
mi dá kopačky.
Takže by asi bylo lepší...
kdybychom si... dali pauzu.
Jo, dala mi kopačky.
A já ji už neposlouchám.
Můj blbej výraz tvrdí opak, ale není to tak.
Asi bych ji poslouchat měl, abych pochopil proč,
ale místo toho se mi do detailů vybaví naše třetí rande.
Když jsem jí řekl, že mám pocit, že ji znám,
protože mi ji připomněla každá zamilovaná písnička.
Trochu kýčovitý, já vím.
Ale myslel jsem to vážně a ona mě poprvé políbila.
Taky bych mohl myslet na praktický věci. Na účet?
Kdo bude platit?
Problém není v tobě...
Vybalila na mě všechny rozchodový věty. Kromě jedný.
Ale jestli chceš...
můžeme zůstat přáteli.
„Dáme si pauzu“?
Pauzu?
Jak dlouho to je?
Chci říct...
Týden, pár minut, celej život? Osm let je dlouhá doba!
Teď se tam vrátíš a získáš ji zpátky.
Získej Anu zpátky! To dáš.
Co je to?
Zbytky z mého obchodu. Prodáváme je online.
Nevěděli jsme, že to s Anou skončí tak špatně.
Tak zlý to nebylo.
Byli jsme spolu osm let a teď si dáváme pauzu.
Co myslíš tou „pauzou“? Na jak dlouho?
Týden? Rok? Měsíc?
Tati, nikdo neví, jak dlouho čas trvá.
- Všeobecnej rozhled. Na. - Já věděla, že byla...
Co byla?
No? Je to osm let a neřeklas ani popel.
Kdyby ses k ní nenastěhoval...
Říkal jsem vám to už tisíckrát. Ušetřilo nám to peníze.
Jo, ale ona zůstane u sebe a ty se v 35 stěhuješ zpátky k nám.
- Dnešní chlapi jsou idioti. - Uklidni se. Bude to jen na pár dní.
Navíc nemám jenom blbý zprávy.
Šéf... chce se mnou mluvit.
A asi... mě povýší.
Váš syn idiot není.
Tohle je má kancelář.
Děláme spoustu televizních reklam.
Mojí prací je, abych precizně zpracoval nápady jiných lidí.
Ale ve skutečnosti chci být sportovní redaktor.
Mezitím...
Ty mě vyhazuješ?
Ale Je...
Je... Juane. Vím, že má práce je snadná, ale jsem v ní dobrej.
Snižování stavů.
Tak vyhoď Luismu, je novej...
Luisma, jo! Máš pravdu.
Na něj jsem zapomněl. Díky.
Ne, tak jsem to nemyslel. Nevyhazuj ho.
Jasně, ale zmínils ho a já se s tím musím popasovat.
- Jo, pozitivní vlny, ale... - Ne.
José? Mohls bys mi zavolat Luismu?
Během 48 hodin jsem přišel o holku i práci.
Jsem největší lůzr v celý Evropě.
- To rozhodně. - Víš, co mi Ana řekla?
„Nehodíme se k sobě.“
Očividně ne!
Doma nosím špunty do uší, abych neslyšel tvůj blbej popík!
Nemůžeš svýho kluka jen tak odkopnout v restauraci, když tě požádal o ruku.
Z toho se nevzpamatuje.
Máš mu říct: „Popřemýšlím o tom.“
Máš jít domů a druhej den mu poslat zprávu. Jako normální člověk.
Co mám teď dělat?
Udělala ti laskavost, vole. Proč bejt tak dlouho se stejnou babou?
Monogamie neexistuje.
Víš, co ti chybí? Hele.
- To jako fakt? - Jo. A nejen to. Dej mi telefon.
- No tak. Život je krátkej. - Já nevím...
- Sklapni. - Co je to?
Vzděláme tě, Marquitosi.
- Jakej máš profil? - Zleva můj nos vypadá menší.
Ty kanec rozhodně nejseš.
- S trochou snahy možná KsV... - Co to znamená?
Kamarád s výhodama. Jo.
- Já ti nevím. - Začnem pár sexy emodžima.
- Se sexy čím? - Lilek...
- broskvička. - Takže zelenina?
Kurva, chlape. S tebou to bude fakt těžký.
Hej, ať nechytím nějakej vir.
Co je to?
Stáhl jsem ti pár supr seznamovacích appek.
Tinder, Rayu, Bumble, Happn, Shakn...
Saké?
To znám. Není to japonský pití?
- Ježiši. - Půjdu domů, chlape.
Čeká tam na tebe maminka?
Prostě na to nemám náladu...
Hele. Novej život začíná teď.
- Jo, já vím. - Rozhlídni se.
Jo, já vím. Podívám se na ně.
Jasně, běž za nima.
- Tak jo. - Věř mi.
A v tu chvíli jsem zjistil, jakej mám profil.
Je mi 35. Bydlím u rodičů.
Ženský mě ignorujou. Ana mě opustila a můj život je na hovno.
Nevím, co chci.
Ale vím, co nechci.
Diego to myslí dobře, ale nepomáhá mi.
Potřebuju pomoc od spolehlivých zdrojů.
JAK SE VZPAMATOVAT Z ROZCHODU
Děkuji, že jste si vybrali největší španělský kanál
zabývající se svépomocí.
Protože když potřebujete pomoc, na koho se obrátíte?
Na rodinu? Přátele?
Ne.
Jdete na Google – a tam jsme my.
- Pozorně poslouchejte. - Dobře.
Chcete vypadnout z téhle díry?
Chcete se podívat do zrcadla a nestydět se?
A hlavně...
chce zapomenout na svou bývalou a začít nový život?
Jo, chci.
Dobře.
Zde je má první rada:
vstaňte a zakřičte si.
Dostaňte ze sebe ten vztek a nenávist.
Jsem spíš smutnej než naštvanej.
Do toho!
To je ono!
Řekněte jí, že je mrcha!
Jsi mrcha!
- Ty mrcho! - Ty...
Ty čubko!
Zasraná mrcho! Děvko!
Ty mrcho... Zasr... mrcho.
Nedokážu to.
Jsi svině!
Už je to lepší?
O dost.
Jak jinak. Dostali jste to ze sebe.
A teď...
Vezměte si papír a tužku.
Napište...
po čem vaše srdce doopravdy touží.
Ale ne „získat zpátky ex“, mamlasové.
Seru na to.
Takže abyste získali, co chcete,
nejdřív musíte být finančně nezávislí.
Potřebujete peníze. Nevysávejte své rodiče.
- Jasně. - Chápete?
Je ti 35, jsi dospělý chlap. Proč žiješ se svými rodiči?
- Já vím. - Nevysávej svoje rodiče.
Vypadni od nich, pitomče.
- Styď se. - Je to komplikovaná situace.
Hňupe jeden!
Odejdi od rodičů.
- Neurážejte mě. - Najdi si práci!
- Dobře, zkusím to.
Hňupe.
- Jak je, vole? - Ahoj, Diego.
Dej mi práci.
Chci práci. Potřebuju ji. Dej mi práci.
- O čem to mluvíš? - Dej mi tu práci!
Nemůžu tady jen tak rozdávat pozice.
Je těžká doba.
Ty to nechápeš. Nemám na výběr. Ne že bych říkal:
„Vole, mohl bys...“ Ne. Udělej to, nebo tě napráším.
Co naprášíš?
Řeknu tvým bejvalkám, žes je podváděl, a kamarádům, žes šukal jejich holky.
- Proč se chováš jako čůrák? - Nechovám.
Je to pud sebezáchovy. Nemám na výběr.
Zeptám se, jestli tam nemá fleka internetový oddělení.
- Vidíš? - Hajzle. Budu z tebe mít smrt.
Jsi nejlepší!
Hej, blbečku!
- To jako já? - Marcosi!
- No? - To jsem já!
Raquel!
Jaká Raquel?
Ze střední! Promiňte.
Ty jsi Raquel ze střední?
Ty brďo!
Jak se vede?
Dobře. Teď mám samý změny.
Mám spoustu práce, projektů... Co ty?
Jdu na pohřeb.
To je super.
Jak dlouho jsme se neviděli?
Od střední. Díky.
Víc než 15 let.
Tak... cos dělala?
Myslela na tebe.
Jasně.
Dělám si srandu, blbečku.
Přestěhovala jsem se do Londýna. Nevzpomínáš si?
Chtělas hrát... Co že to bylo?
Gypsy.
Jasně! Na maturiťáku jsi hrála na harmoniku.
- Bylas bosá. - Jo.
Už si vzpomínám. Mělas super hlas, ale bylas magor.
Mimochodem, řekls mi, že mi nahraješ písničku, co se mi líbila.
- The Proclaimers. Pamatuješ? - Nahrál jsem ji. Já ti ji nedal?
Ne.
- Proč ne? - To nevím.
Ale když ji teď zazpíváš, prominu ti to.
- Jo, jasně. - Dělej, myslím to vážně.
Odnesu si to domů, vrátím se a zazpívám ti.
Omluv mě.
Tak jo. Zatím se měj.
Dobře.
Diego, co se děje?
Brzy se to naučíš. Tak těžké to není.
Tady jsou holky z házené,
tady je cyklistická sekce.
A tohle jsou naši superbloggeři.
Tady máš svůj stůl. Zabydli se.
Prozatím se postaráš o rekapitulace online zápasů
a o cokoli, co bude třeba, ano?
Ještě něco.
Pokud budeš potřebovat pomoc, neptej se mě. Mám horu práce.
Jsi sportovní redaktor.
V opravdových novinách. O tomhle jsem snil od dětství.
A co když budu psát o stolním tenise?
Vždycky jsem miloval nekonvenční sporty.
Být odborník na fotbal je snadný. Ale na bulharský kajakářství?
Válím.
První zkouška ohněm, jak na Anu zapomenout: přátelé.
Pivo.
Moje balicí košile.
A hlavně: holky, co Diego potkal na Tinderu.
Vítěz v kulečníku si může vybrat, se kterou se dá dohromady.
Jsem zděšenej.
Tady je tvoje publikum.
Třicítky.
Všechny jsou šílený.
Ale když tě kouří, tak...
- Tak co? - Já nevím.
Jsou tak přičinlivý a svědomitý. A to je pak vidět.
To je mi fuk. Dokud se mi nevysmějou, tak budu v pohodě.
Protože tvoje bejvalka tě nekouřila, co?
Měla slabý svaly na krku a bolelo ji, když moc...
No tak. Nekecej hovadiny.
Kuřby jsou nenahraditelný.
Zbytek je strach.
- Tak jo, jsi na řadě. - Jsem na řadě.
Tak jo...
Jestli to tam šťouchnu, tak dneska prošťouchnu.
Ale když já... tak vybírám.
Dobrá. Tak uvidíme.
Kurva.
Hraješ.
Jde ti to. To poznám.
Jo, kámo! Pomoz jí!
To je těžkej strk.
Hele, já bych...
Mohl bys na mě přestat sahat? Soustředím se.
Fajn. To dáš.
Skoro.
Minula jsem.
Jdu domů.
Domů?
No tak, zůstaň tu na jedno.
Ne, fakt. Zítra mám hodinu.
Není ani půlnoc. No tak.
Učitěl tě nezabije, když jednou nedojdeš.
Cože? To já jsem učitelka.
Dělám pracovní dílny.
Pracovní, to myslíš...
Dílny? To je fascinující.
Fascinující? Ani nevíš, co to je.
Co se stalo s pravidly?
Ohledně holek platila pravidla.
Váš kámoš dostal jednu. Vy tu druhou. Co se tu děje?
Hej.
Co? Mám se spokojit s ošklivým chlapem bez stylu, jen protože jsem tlustá?
To je pro oba drsná upřímnost, ale řekl bych, že jsme stejná liga.
Ty seš ale primitiv.
Sex asi mít nebudeme.
- Ne. - Ne.
Radši půjdu domů a udělám si to dildem.
Moc mluvíš.
Ona jde domů za svým dildem.
V minulým století jsem si vrznul. Ne často.
Ale teď jsem vážně v háji.
Abych si v 21. století někoho nabalil...
budu se muset stát mužem 21. století. Tak to prostě je.
JAK BÝT MUŽEM V 21. STOLETÍ
Zdravím, chlapi.
Vítám vás na největším španělském kanálu zabývajícím se svépomocí.
Protože když potřebujete pomoc, na koho se obrátíte?
- Na rodinu? Přátele? Ne. - Na tebe.
Jdete na Google – a tam jsme my. Pozorně poslouchejte.
Chcete být mužem 21. století?
Abyste v 21. století svedli holku,
musíte jít s dobou.
Tady je pár tipů.
Zaprvé: rovnováha duše a těla.
To je vždycky první krok.
Cvičení.
Nenechte se zastrašit bicepsy ostatních.
Je jen otázkou času, než budete silní jako oni.
Oběti... a vytrvalost.
Výživa a zdraví jdou ruku v ruce.
Vyhýbejte se nezdravým lákadlům.
Vyhoďte joguty, mléko a tučné sýry.
Iontové nápoje, limonády, pivo.
Uzeniny.
Ne. Ty nesmíte.
Váš vzhled odráží vaše sebevědomí.
Projděte si toaletní potřeby.
Ujistěte se, že máte oční krém,
pleťovou vodu a tonikum, peeling.
Krém proti vráskám. Ten je moc důležitý.
Čas na změnu.
Uprav si vlasy, chlape.
Oblékni se jako muž 21. století.
Obnov si šatník.
Zapomeň na kostkované košile, pruhovaná trika a trika sportovních týmů.
Hej!
Hej, blbečku!
Co je? To mě nepozdravíš?
Neříkej mi „blbečku“.
Hej, špehovals mě.
Mám zavolat poldy, nebo ti říkat „blbečku“?
Ne, tohle je fakt divný.
Je to 15 let a teď tě potkávám všude.
Proč tu sakra jsi?
Pracuju tady.
A ty? Bydlíš tady?
Ne, já... Jo.
Teď jo. S rodiči.
Ty seš ale lůzr!
Víš, že mě moje holka odkopla, když jsem ji požádal o ruku?
- Ale víš ty co? - Co?
Hned teď se na ni pokusím zapomenout.
- Jak? - Nemám tušení.
Můj kamarád Diego říká, že se s někým musím dát dohromady.
Vlastně říká, že mám hodně šukat. A pořád.
Tak nakupuju oblečení.
Jasně, to na sex potřebuješ.
Ne. Potřebuju prostě... změnu.
A proč chceš změnu?
Protože mám rande naslepo a v dnešní době na vzhledu hodně záleží.
Myslím, že když jsem si naposledy koupil džíny,
Kurt Cobain ještě žil.
Fakt.
- Hned se vrátím! - Dobře!
Ty... jdeš se mnou?
Mám to těsný kolem hrudníku.
Hele, jakej jsme prima pár!
Jen si to chci ujasnit, aby to nebylo trapný. Jo?
Dobře.
Pamatuješ, jaks říkala, že jsem se ti na škole líbil?
Bylas do mě zabouchnutá, že?
Pořád jsem.
Nemůžu na tebe zapomenout ani po 15 letech.
- Na střední... - Jsem byla tlustá a měla vši.
Jo a teď...
- Teď jsem sexy. - Přesně.
Jsem fakt naivní vůl.
- Jo. - Jdeme.
- Můžeme být kamarádi. - To neříkej!
- Je to lepší. - Neříkej to, nebo se neznám!
NOELII SE LÍBÍŠ TAKY
Ta recepční je vážně kvítko.
Vždycky vtipkuje.
Nemůžu z ní. Je fakt vitpná.
Hele...
- Dneska šukat nebudeme. Jasné? - Jasný.
SAŘE SE LÍBÍŠ TAKY
CLAUDII SE LÍBÍŠ TAKY
AIDĚ SE LÍBÍŠ TAKY
- Páni! - Tiše.
Moji spolubydlící spí.
Pojďme tudy.
- Myslela jsem, že bydlíš sám. - Bydlím s kamarádama. Tiše!
Ale já asi budu hlasitá!
Bezva!
- Jsi doma brzy. - Zdravím.
To je tvoje dívka?
Dobrou noc, Marcosi. Spi sladce.
Váš byt...
je hradem lásky,
kam si jednoho dne přivedete ty lepé děvy.
Nemusí se vám líbit, jak vypadá!
Ale jim ano.
Tak dosáhnete hlavního cíle tohoto kanálu.
Zašukáte si.
Zapícháte si.
Tvoji rodiče jsou fakt roztomilí. Pořád ve svým věku píchají.
Děti by svoje rodiče neměly vidět šoustat nikdy.
Můj otec měl masku.
Ježiš!
Hráli si na Zorra?
A ta holka... jak to vzala?
Bezvadně. Plánujeme svatbu.
Ale aspoň máš kde bydlet, ne?
Tady je to paráda. To světlo...
Nevrznul jsem si.
- Znáš Hater? - Vůbec. Co je to?
Je to appka, kde sdílíš, co nenávidíš.
Nenávidím věrnostní karty.
Prostě z nich nemůžu. A taky elektrický koloběžky.
- Vražední turisti na segwayích. - Ano!
Mohl bych...
- Selfie tyče. - Japonský restaurace.
- Houby šitake. - Děcka, co mi říkají: „Pane!“
Jsem mladej!
Slunečnice.
Proč slunečnice?
Jsem z nich nervózní.
Jsou velký, děsně žlutý. Proč jsou tak divný?
- Ta appka je super. - Že?
- Je to bomba, ale s ní si nevrznu. - Ale jo.
Ale ne.
Sex nemám, ale mám dobrou hudbu.
Vymazala mě ze svýho života.
Už pro Anu neexistuju.
Poslyš, Marquitosi. Mám pro tebe radu.
Bude klíčem k tvýmu úspěchu se ženskýma.
Ignoruj je.
Nemůžeš být tak zoufalej. To je děsí.
A hlavně přestaň myslet na bejvalku.
- A mluvit o ní. To nikoho nezajímá. - Už dost myslím na sebe.
Přísahám.
Ale pak mě něco rozptýlí a... prásk!
Zas ji mám v hlavě.
Tak se nerozptyluj. Soustřeď se na sebe.
Vedeš si dobře, kámo.
Chtějí, abys vedl Twitter pro druhou ligu.
- Fakt? - Jo.
Co je?
Jsi fakt chlapák.
Jako... máš dobrý proporce.
- To jako fakt? - No co?
- Chováš se fakt divně. - Co jsem řekl?
Byl to jen postřeh.
VERÓNICE SE LÍBÍŠ TAKY
Jsem u ní doma.
Dal jsem na rady svýho šílenýho argentickýho guru
a sledoval, jaký mám šance na to, abych se s ní vyspal.
Zatím to je... osm z deseti.
Pokud v baru ukazuje výstřih: jsou to dva body.
- Jak se máš? - Skvěle.
Pokud si dá víno: jeden bod.
Pokud whisky: tři body. Pokud kafe: odcházím.
- Co si dáš? - Pivo.
Pivo...
Promiňte. Pro ni pivo a pro mě vermut.
Jeden a půl bodu.
Večeře je komplikovanější.
Když si budete moc povídat, skončíte jako přátelé.
A to nemůžeme dopustit.
To je mínus 100 nebo 200 bodů.
...jo. Hele, máš hlad?
Ne, ty brambůrky stačily. Další rundu?
Jasně. Určitě.
Jeden a půl bodu.
Konečně – čas na koktejly.
Pokud se ještě tak dobře neznáme
a ona na mě upřeně zírá a usmívá se,
je čas ji políbit.
Jeden polibek: jeden bod.
Trochu víc než polibek: čtyři body.
Pokud mi sáhne do rozkoku: milion bodů.
Získávám bod.
A další dva.
Protože to ona se zeptala: „Nezajdeme ke mně?“
Dneska se to podaří.
Víš, spousta lidí mi říkala:
„Neseznamuj se s lidma online. Kupuješ zajíce v pytli.“
A podívej na nás: dva lidi, co vědí, co chtějí.
Žádný překvapení, naprostá transparentnost...
Mám špatnou appku.
Nesmutni.
Aspoň jsi zapomněl na...
- Anu. - Jo. Na Anu.
Zapomněls na ni, ne?
Je to zvláštní. Pamatuju si hlavně na to, co mě na ní štvalo.
Ale myslím na ni, když se probudím,
když jdu spát, když vařím chřest...
- Musíme za tím chlapem jít? - Jo, bude se ti líbit.
Není z Argentiny, že ne?
Ne.
Nechci slyšet žádný bulení. Na to mám sebe.
Není ten typ hudebníka.
Uvidíš. Je pěknej a fakt dobrej.
Chceš s ním píchat.
Ne, to nechci.
Už jsem to udělala. Jsme jen přátelé.
Ne.
- Co? - To není možný.
Takže muži a ženy nemůžou být kamarádi?
Ne po sexu.
Jasně. My dva spolu nespali, a proto kámoši jsme.
Ale naše přátelství je u konce.
- Proč? - Protože jsem nad tebou milionkrát honil.
To jsme napůl cesty.
- Konce našeho přátelství. - Smutný.
Podívej.
Děkuju.
Rád vás tady všechny vidím.
Počkat. Je z Argentiny.
Jsem muzikant.
Máma mi vždycky vyprávěla jeden příběh.
Když mi byly asi čtyři, seděl jsem na záchodě...
A povídám: „Mami!“ A ona: „Co se děje?“
„Chci se vyjadřovat hudbou. Chci potlesk.
Chci sdílet, co ve mně je.“
A proto s sebou na vystoupení vždycky vozím tuhle klec.
Ta pro mě znamená, že musíme sdílet, co v sobě cítíme.
Jednou jsem si nechal věštit z ruky.
Podíval se mi na dlaň a řekl: „Vaše čára života je přerušovaná.“
A já se zeptal: „Co to znamená? Povězte.“
A on řekl...
Život bolí.
To je všechno, co můžu říct.
To je všechno, co můžu říct...
- Ahoj! - Jak je?
Bylo to super.
- To rád slyším. Ahoj. - Jak je?
- Líbilo se ti to? - Hodně. Moc.
To vážně rád slyším.
- Vypadáš krásně. Úžasně. Nádherně. - Díky.
- Dáš si pivo? - Ne, já nepiju.
Alkohol nadýmá, člověk je pak jako chodící balón.
- Takhle žít nemůžeme. - Jasně že ne.
Moderní muž o sebe musí taky pečovat.
- Je to tak? Že jo. - Jo, naprosto.
Každý den běhám 25 kilometrů.
Holím si hruď, dávám si okurkovou obličejovou masku.
A cítím se skvěle.
- Promiňte. - Můžu to odnést?
Ano, prosím.
- Ještě něco? - Ano.
Perlivou vodu s citronem. Bez ledu.
Ještě jedno pivo.
Pro mě nic.
Ten chlap je kokot.
Vypadáš nádherně.
Ale je pohlednej...
typickej příklad muže 21. století.
Hele. Na těle nemá ani chloupek.
Raquel se směje všem jeho vtipům.
Vypadat takhle,
mohl bych blít stejný nesmysly a ženský by nenapadlo:
„Co to ten blbej neandrtálec mele?“
- Jasně. - Jo.
Už půjdu.
Ty odcházíš?
Jo, zapomněl jsem, že zítra se sáňkuje.
Je tam jeden Filipínec. Je to eso.
- Ty zůstáváš, ne? - Jo, zůstává.
- Zůstaň tu. - Fakt?
Jasně.
- Rád jsem tě poznal, chlape. - Jo? Díky.
Tak zatím.
- Uvidíme se zítra. - Dobře.
Jsem na správný cestě, cítím to, ale...
Nestačí to.
Carlosi.
- Marcosi. - Jasně. Marcosi. Poslyš...
Neměli jsme šanci si promluvit.
Ale příští týden pořádám pro basketbalovou sekci parádní večírek.
Přijď.
Dobře.
Marcosi.
Chystám se na něco,
o čem bych si nemyslel, že na to budu mít koule.
Vím, že je to navždy, ale teď to hrozně letí.
Jaký nejmenší máte?
Věříš mi?
Cítím se jako princezna Jasmína. Jo.
No, to bys neměl. Mohla bych se ti pomstít.
Proč pomstít?
Pročs mě tam večer nechal s tím volem?
Je to vůl, ale je to tvůj kamarád. Tvůj problém.
Navíc jsi tam zůstat chtěla.
Jo, ale ne doopravdy. A tys mě tam nechal.
Tak jsem se s ním musela vyspat.
Chudinka Raquel. Pořád si jen šuká.
Poslouchat ho bylo mnohem horší. Co jsem měl dělat.
Sundej si to a sedni si sem.
Udělám to od ruky.
Od ruky?
To zní zvrhle.
Jako bych byl u zubaře.
Tohle bolí víc.
Takže abych ti to vynahradila, vezmu tě v pátek na další představení.
Bude se ti líbit, slibuju.
V pátek nemůžu.
Proč?
Šéfka mě pozvala na večírek.
A ty mi to neřekneš?
Chtěl jsem, ale kdybys šla,
nebudu se soustředit na to hlavní. Na sex.
Takže si seš jistej, že v pátek budeš mít štěstí.
- V mým milostným životě není jistý nic. - Koho tam teda vezmeš?
- Ahoj. - Čus.
Je to můj kamarád, ale je hezkej. Jeho ne.
Potřebuju někoho, vedle koho budu vypadat dobře.
Tomy!
Co jsem udělal?
Tyjo.
Děkuju, Marcosi.
Jsem tak nadšenej!
Podívej na tu velkou obrazovku. Hele.
Ty vole!
Marcosi?
Ten influencer říká, že pokud jdete na párty
a chcete z ní s někým odejít,
nesmíte udělat tři věci.
Nechoďte do kuchyně pro pivo
a nezůstávejte tam s bandou chlapů kecat o fotbale.
Nikdy.
Jsem stážista, pomáhám Marcosovi a...
Pijte s mírou.
Chviličku. Chce se mi děsně čůrat.
A především...
nezůstávejte u mísy s ledem,
když dojde
a ta nekrásnější holka na párty chce drink.
Počkej chvilku, jo? Skočím pro led.
Nikdy.
Hej, lidi! Přinesl jsem led!
Pokud se těmhle třem pastem vyhnete,
můžete se soustředit na to podstatný:
na hledání holky.
Vybíráš písničku, nebo jsi zvědavý na můj vkus?
Jo, přesně tak.
Tahle chill-out hudba to trochu zabíjí.
Ale tady máš skvělej playlist.
Je tu Massive Attack, Radiohead...
- Jo. - Raní Daft Punk...
Jo, mám tam pár předeher.
Marcosi?
Tak zatím.
Ano?
Proč tu kurva je?
Nepanikař! Drž se, chlape!
Buší mi srdce. Asi dostanu infarkt.
Co tady děláš?
Přišla jsem s kamarádkou.
Co se stalo? Vypadáš jinak.
Ignoruj ji.
Ty vypadáš stejně. Jako vždycky.
Poslední měsíce ti prospěly.
A přestal ses oblíkat jako puberťák.
Jsem novej člověk.
Hodně jsem se změnil. I na duši...
Co ta ruka? Asi omdlím...
Dej ji pryč. Hned.
Chce se se mnou vyspat!
Ignoruj ji už!
Hele, takže...
kdo byla ta kráska, co s ní mluvil?
Žárlí? Proč... Ježiš, prostě ji ignoruj.
Kamarádka. Z...
Teď ji ignorovat nemůžu.
- Takže jak jsem říkal... - Budeme mluvit, nebo šukat?
Tohle součástí metody nebylo.
Tuhle písničku jsem napsala v Londýně.
Je o lásce.
Co do toho dneska nepraštit?
Půjdeme na to pomalu. Uvař mi, buď jen se mnou.
Chci jen tebe a studený pivo.
Pojď sem, budu ti šeptat španělsky do ouška.
Lásko, miláčku,
polib mě znovu.
Lásko, miláčku, polib mě znovu.
A pomalu.
Lásko, miláčku, polib mě znovu.
A pomalu.
Ukáže tamhle.
Chce mě vyhecovat. Půjdu kamkoli.
Ukáže tamhle.
Chce mě vyhecovat. Půjdu kamkoli.
Ukáže tamhle.
Chce mě vyhecovat.
Ukáže tamhle.
Chce mě vyhecovat. Půjdu kamkoli.
Půjdu s tebou kamkoli.
Výborně!
Pokud jste se řídili mými radami,
dostali jste se přes svou minulost
a jste teď mužem 21. století.
A navíc... jste si vrzli.
Bezva!
- Vyčisti kelímky, já vyčistím strojky. - Dobře.
Zdravím! Vrznul jsem si!
- Ahoj, Marío. - Ahoj.
Nejdřív to vypadalo, že nic, ale jo, zasunul jsem! Fakt!
Dělali jsme tohle a tamto... Všechno.
Přišels v devět ráno, jen abys mi řekl tohle?
Jo.
- Ne, vykopla mě. - Jasně.
Ale chtěl jsem ti to říct.
No? Tak povídej.
O šukání? Pořád jsem nezapomněl...
O tý holce, blbečku.
No, je to prostě obyčejná holka.
Hlavní je, že jsem dosáhl svýho cíle:
vrznul jsem si.
Dobře. Dvakrát.
A zapomněls na svou bejvalku?
- To je bezva. - Úžasný.
A požádáš tu holku o ruku, nebo budeš čekat dalších osm let?
Co to říkáš?
Ne, jen jsme šoustali. To je vše.
Já se s ní dohromady zase nedám... Nedám se s ní dohromady... zase na sex.
Prostě ne.
Ne.
- Poběžím. Ahoj, Marío. - Ahoj.
Hele, odkud ho znáš?
Ze střední. Když mi bylo 15, hrozně jsem na něj letěla.
- Ten vůbec není tvůj typ. - To jo.
Jo, volám Aně, jasný?
Ale to vůbec neznamená, že s ní chci zase být.
Chci jen vědět, jak se má.
- To je vše. - Ahoj, tady Ana.
Jsem jen zdvořilej.
Když se s holkou vyspíte, musíte jí zavolat.
Proč? No, protože...
To ví všichni.
Je to v příručce, jak se dát dohromady s bejvalkou.
Ahoj, Ano. Jak se ti vede? Jak se vede?
Poslyš...
Říkal jsem si...
nechtěla bys zajít na oběd?
Ne?
Aha, to znamená „ne“. To nevadí.
Nemyslel jsem dneska.
Jestli máš dneska čas... Počkej. Jo, já čas mám.
Myslíš jako, že dneska ne, ale jindy bys šla?
Nebo máš dneska čas, ale jít nechceš?
Aha. Nechceš.
Tak jo... Jo, je to v pohodě.
Tak si zavoláme. Jasně.
Jo. Ahoj.
Nejspíš má teď moc práce.
Přemýšlels, že by sis oholil penis?
V poslední době ne. Můj penis je...
Co přesně tím myslíš?
S tím na obličeji nevím, jak se tváříš.
Svou srst.
Svý křovisko.
Tu krátkou a kudrnatou houštinu.
Kurva, kámo. Holíš si koule?
Aha, jasně.
Ne.
Ženský to milujou.
Nechal jsem si to oholit po chorvatsku.
To děsně frčí.
Chceš to ukázat?
Marcosi, vysvětli mi tohle:
„Tým Sporting možná hraje druhou ligu, ale jejich nohy jsou prvotřídní.“
A to není všechno!
„Zlatým hřebem vítěztví týmu Elche bylo, když si útočník sundal dres
a my mohli vidět jeho vyrýsované břišáky.“
Proč kurva píšeš o břišácích?
Chceš, aby tě vyhodili? Zbláznil ses?
- Ty. - Loreno, počkej.
- Tys dělal ty komentáře na Twitteru? - Jo, to on, ale má teď těžký období.
To mě nezajímá.
Možná to byla chyba, nebo tě fotbalisti rajcují.
Bylo to nejsledovanější téma.
- Cože? - Ano, puso.
Takže od zítřka budeš tweetovat o první lize.
Mimochodem... zvýšíme ti plat o 10 %.
Je ti to málo?
To máš blbý.
Já nevím, kámo...
Jasně. Ty nikdy nic nevíš.
Jdi do prdele.
Už jsi někdy zpívala na ulici?
Tisíckrát. Je to nejlepší způsob, jak si zvyknout na ignoraci.
Lidi tě neignorujou.
Smějou se ti, urážejí tě, hází po tobě jídlo...
Ale pak si stoupneš na pódium
a oni ti tleskají. Je to...
fantastický.
Nechápu, jak můžeš zpívat před lidma
a zároveň si to užívat.
To je na palici.
To je pro mě?
- Ne. - Asi by se to nehodilo k mým drakům.
Jo.
Jdeme.
Je to pro tu holku.
Neříkals, že jste jen šoustali?
Jo, ale zítra má narozeniny.
Takže dává smysl jí dát dárek.
A jak víš, že je zítra má?
Řekla mi to.
Říkals, že skoro nebyl čas mluvit.
- Že se na tebe v podstatě vrhla. - Jo, ale...
Kdy ti to řekla?
Když jste to dělali?
Co?
- Co ti je? - Ó, ano!
Seš úžasnej, Marquitosi.
Mimochodem...
Víš, že mám narozeniny 15. listopadu?
- Jsem Střelec. - Štír.
Můj ascendent je...
V Býku!
Takhle?
Jo. Ne tak nahlas, ale tak nějak.
Hustý.
Promiňte.
Mohla byste to udělat znovu, ale říct „Váhy“?
- Prosím. - Do čtyř musíme být v zoo.
Dám vám 20 euro!
Třicet!
Právě jsi mě stál 30 euro.
Honem, jde sem!
Ahoj, tady Ana. Nechte mi vzkaz a já se ozvu. Díky!
Vole, moje kytka.
Lámeš ji.
Co je? Vyklop to.
Už pár dní mi něco vrtá hlavou.
S někým se scházíš.
Co?
Jak bych se mohl... s někým scházet? S kým?
Kámo, už skoro měsíc jsi nekňučel o svý bejvalce.
To může znamenat jen to, že seš z toho venku.
A to může znamenat jen to, že se s někým scházíš. Jasný jak facka.
Ne, tak to není.
Já to věděl. Ty rošťáku.
Znám ji?
- Ne. Proč bys měl? - Dobře, klídek.
Vítej mezi živýma.
Umí kouřit?
Diego...
Mám tu spoustu organizérů... k zorganizování.
Klídek. Ulevilo se mi.
Hlavně žes tý svý ukňouraný bejvalce řekl, ať táhne.
Jedině na tom záleží. Seš pašák!
Pašák...
Přinesls mi ty vodičky?
Ano.
A ještě něco.
Korejskou pleťovou masku.
Viděls jejich pleť?
Ti pingpongoví hráči vypadají jako fotopapír. Sáhni si.
- Super, ne? - Jo.
Na.
Koupils jí nakonec něco?
Moc jsem ji teď neviděl.
- Takže na tebe kašle. - Nenechám si tím kazit náladu.
Když se mnou nikam jít nechce, fajn.
- Její smůla. - Tady.
Všichni jsme dospělí.
Co?
Nic. Nechápu, proč to tenkrát udělala, když se jí to fakt líbilo.
Když se ti to líbí, chceš to znovu.
Proč mi nezavolá?
Podáš mi toho draka?
Posledně říkala: „Zavolám ti.“
Co to vůbec znamená?
Posledně? Kolikrát jsi jí volal?
Asi pětkrát, desetkrát. Minulej týden patnáctkrát.
Mám si toho draka donést sama?
Hele, zvednu ho při dřepu.
Cože?
Kdyby tě zajímal crossfit, tak bys věděla, co tím myslím.
Hele.
Takhle pokrčíš nohy.
Do prdele!
Jsi v pohodě?!
Přinesu propouštěcí formuláře.
Dobře.
- Co říkali? - Mám vyhřeznutou plotýnku...
Co?
„Vyhřeznutá ploténka následkem zbytečné dlouhotrvající námahy.“
Nevím, proč tak moc vzpíráš.
Ne, počkat. Vím to.
Kvůli tý svý záhadný holce, která na tebe naprosto kašle.
Není to moje holka, není záhadná, není to důvod.
Proč jsi na vozíku?
Abych tě odvezla domů.
Ale já odejít asi zvládnu.
Jo, ale tohle je hustější.
Mohla byste mi to vrátit?
Už jsem vám říkala, že ne. Patří pacientovi.
Příští týden bych ho vrátila.
Ahoj.
Dneska?
Mám teď práci. Můžu ti zavolat později?
Jo. Ahoj.
To byla ona?
Půjdeš?
Jak bych mohl? Podívej se na mě.
Půjdeš k ní, já tě pak vyzvednu, vytáhnu tě nahýho z postele
- a přivezu tě zpátky do špitálu. - Nikam nejdu.
- Je mi jedno, co říká. - Ale jdeš.
Nejdu.
- Ale jdeš. - Ne znamená ne.
Pořádně mě drž!
Přesně takhle!
Můžeme si dát pauzu?
- Ne? - Jsi v pořádku?
Naprosto.
Pojď na mě.
Na tebe?
Jasně. A co z boku?
Ne. Pojď na mě.
Tak jo.
Páni.
- Už jdu. - Tak dělej.
Přitlač!
Rozjíždím se.
Dělej!
Co je? Ty už jsi?
Možná.
- Nenecháš mě tahle, že ne? - Ne, to ne...
Jen počkej... a uvidíš.
Do prdele.
Ahoj.
Šels, viď?
Samozřejmě.
A?
Příšerně to bolelo.
Mohl jsem umřít.
Mám pro tebe dárek.
Ani bych se neměl ptát. Ale není to ze supermarketu, že ne?
Ne, je to z VIP pokoje. Ale přísahám...
že mě sestry neviděly.
Hned jsem klidnější.
Mohla bych to vrátit.
Ale je jednoho staříka a ten nemá zuby.
Bez zubů si to určitě neužije. K čemu ta bota?
Na otevření.
Takhle?
Teoreticky.
- Ty brďo! - Jéj!
Funguje to.
TÝM9
Ty si trháš obočí?
Jen nechci, aby mi srostlo.
Hele, Marcosi. Nad něčím jsem přemýšlel.
A nad čím?
Myslím, že potřebuješ pánskou jízdu.
Jako za starých časů.
Pivo, kámoši a fotbal.
Sakra. To už jsem nedělal věky.
Přesně.
Takže jsme domluvení.
Dneska se sejdeme u mě.
- Dobře. - Tak zatím, chlapáku.
Dobře.
Pojďte sem, kreténi. Jede se druhej poločas.
Už jdem.
Kdysi jim stačilo koupit drink a bylo.
Ale teď kupujou pití ony tobě, tak už nemáš na rande tu páku.
A když jim otevřeš dveře?
Seš sexista!
- A když ne, seš hulvát. - Už nevíš, jak s nima jednat.
- Ne. - Náš chlapskej kompas se rozbil.
- A musíš pěkně vonět. - Jo.
- Rozesmát je. - Jo.
Dobře se oblíkat.
- Umět vařit. - To umím.
Byl jsem na třech kurzech, abych zvýšil šance.
- Fakt? - Asijská a japonská kuchyně a moučníky.
Mám to rád, ale roste mi břicho...
Nemáš pocit, že to pořád nestačí?
Jen počkej na kurz Thermomixu.
Diego, mohl bys to trochu ztlumit?
Ne, kurva. Vypadněte. Padejte!
- Běžte domů. - Co je?
Žvaňte si jinde. Běžte. Už mě nebavíte.
Co se děje?
- Běžte. - No tak, kámo!
Tady jsou dveře.
Jděte. Vypadněte.
Ne, ty zůstáváš.
Tak jo. Mějte se.
Ahoj.
- Co ti je? - A co je tobě?
Já jsem v pohodě. Co tě tak sere?
Já tě nepoznávám. Dívám se na tebe a už nevím, kdo seš.
Doufám, že to nebude o těch článcích.
O článcích, sdílení receptů... o tom, jak si trháš obočí!
- Kdy už to skončí? - Co?
Zapomněls, že jsme chtěli koukat na fotbal!
- To teda ne. - Ne? Tak jak to probíhá?
Dobře.
Stala se z tebe baba.
Proč chlapi používají ženy jako urážku?
- Není to správný. - Nevím. Já to nedělám.
Akorát zkouším nový věci, o kterých jsem si myslíval, že jsou blbý.
Ale holení, vaření a cvičení nezávisí na pohlaví.
Z toho, jak mluvíš, je jasný, že chlap jsi.
Se vším, co to obnáší.
A co to obnáší?
Zaprvé: pořád fňukáš.
- Já že fňukám? - Jo.
Vy všichni.
Ale aspoň si ze sebe umíš udělat srandu. To je bezva.
Mám spoustu důvodů.
Proto jsi mi volal?
Ne.
To, že jsme zase kamarádi, přináší spoustu vzpomínek ze školy.
Sedával jsem tady,
v černý mikině a s discmanem.
S discmanem!
Poslouchal jsem emo hudbu a cítil se jako největší drsňák na pláži.
Až do západu slunce jsem se utápěl v nespravedlnosti svýho života.
Není to tu pěkný?
Když jsem to dělal poprvý,
tak se moje holka začala řehtat, když se udělala.
A samozřejmě to bylo moje poprvý,
tak jsem si říkal, že je to normální. A pak jsem se začal smát taky!
- Jako blázen! - Abys netrhal partu.
Nechtěl jsem, aby to bylo trapný.
Nakonec jsem si na to zvykl, ale když mě opustila...
byl jsem s holkama, co to nedělaly,
a já si říkal, že možná...
Že možná nejsem v posteli dost dobrej.
- A kolik jsi měl holek? - Tři.
A taky tři aférky. A ty?
Spoustu aférek.
Ale kluků, jako že bych s nima chodila do kina a fotila se s nima...
Moc ne.
- Prvního jsem měla v 16. - V 16?
Tehdy nás ani nepustily na druhou metu.
Já jo. Líbilo se mi to.
Kde jsem tehdy byl?
Četl jsem komiksy.
Já nevím. Dlouhodobý vztahy...
mi moc nevycházely.
Prostě ne. Nevím.
- Proč? - Nevím.
Svůj nejdelší jsem měla s hudbou.
S nikým jsem nic takovýho nikdy necítila.
Přísahám, že to cítím až ve vagíně.
To je skvělý místo.
Co?
- Pičidrink. - Co?
Vzpomínáš?
Pičidrink!
Tohle jsem nedělala věčnost!
Já taky ne.
- The Proclaimers! - Ne!
- To bylo na mý kazetě! - Panebože!
Pojď se mnou!
Pojď nahoru.
- Já nemůžu. - No tak!
Proč ne?
Nikdo tě tu nezná! Koho to zajímá?
Prostě nemůžu.
No tak!
Vím, že budu...
Vím, že budu ten, kdo se vedle tebe probouzí.
Pojď nahoru. Nenechávej mě tu samotnou!
To je na mě moc. Nemůžu.
Je to moc trapný.
Děsí mě to. Neumím tancovat. Vůbec.
Marcosi!
Proč jsi mi to nezvedl?
- Nemám teď čas. - Ahoj.
Jsem Ana.
Ana?
Já jsem Raquel, kamarádka. Ale zrovna odcházím.
- Ne... - Klídek. Měj se.
Pojď se napít!
- Počkej. - Hm?
Ne. Prosím, nesundávej si to.
Co se děje?
Už toho mám prostě dost.
Spát spolu a být zase tak trochu spolu... Já prostě...
Marcosi. Ty to nikdy nepochopíš.
Nejsme spolu.
Jasně, nejsme tak trochu spolu.
Ale pokud to bude pokračovat...
- Budu se vdávat. - Cože?
Budu se vdávat.
Poslyš, já...
Chtěla jsem ti to říct, ale nevěděla jsem jak.
Můj přítel je v Berlíně, ale... pozítří se vrací.
Ty mrcho!
To jsem jí měl říct. Ty...
Jak se to řekne po vašem?
To jsem měl říct.
Ale... místo toho jsem řekl...
Jsem rád...
že jsi šťastná.
Jo, já vím.
Půjdeš mi na svatbu?
Nejspíš...
Samozřejmě.
Děkuju!
Jsem takovej debil! Jak se řekne „debil“?
Tak to jsem... a ten největší.
Víš ty co?
Končím.
Myslím to vážně.
Končím. Seru na ni.
Nic nechci. Díky.
BLBEČEK
- Co hledáme? - Tamhle!
Kterou?
Je tam krabice od bot. Tamhle.
- Tady? - Jo. Jsou tam kazety a tak.
Ne, tam mám šití.
- Vážně. Proč se tam nepodíváš? - Slez.
- Najdi si to. - Najdu si to. Slez.
No vidíš!
Podívej!
No? Když říkám, že to tam není...
Jasně, ale někde to být musí...
- Opatrně. - Odhákl jsem to.
TWEETNĚTE MI
ANA A LUIS MIGUEL 28. PROSINCE 2019
Takže celou tu dobu jsi šukal se svou bejvalkou,
která tě očividně využívala.
A ona si teď bere někoho jinýho?
Je to trochu mrcha.
- Ježiš. Možná je, ale ty seš fakt debil. - Víš, co je na hovno?
Jasně, Ana mi lhala. Ale já lhal Raquel.
Kdo je Raquel?
Kamarádka.
Je aspoň sexy?
Děsně, ale o to nejde.
Nedávno jsme se potkali, ale chodili jsme spolu do školy.
Byla mladší sestra mýho kámoše.
Pořád po mně chtěla moje kazety.
- Líbily se nám stejný kapely... - Ježiši...
Teď seš zamilovanej.
To nám chybělo.
Víš, co máš dělat.
Jo, jít na rande s holkama z těch appek. Ale víš ty co?
Nepomáhá mi to.
Jdu domů.
Jo, to udělej, vole. Dej se do kupy.
JAK PŘESTAT BÝT ZKURVENEJ DEBIL
Děkuji, že jste si vybrali největší španělský kanál
zabývající se svépomocí.
Protože když potřebujete pomoc, na koho se obrátíte?
Na rodinu? Přá...
- Ahoj! - Ahoj, Raquel.
Dostalas nějaký květiny a přáníčko.
Myslím, že tenhle motiv...
Pokud ořízneme tu květinu, bude vám skvěle sedět.
- Překrývá se to? - Ano.
Celkem dobře.
Mohly bychom taky...
- dát pryč tohle. - To se mi nelíbí.
Mezi věcmi, které nenávidíš, se určitě najde místo i pro mě.
Zítra budeme mít v práci večírek. Rád bych, kdybys přišla.
PS: Pochopím, když nepřijdeš.
PPS: Ale přijď, prosím.
- Ten tweet byl super. - Jo?
Válíš.
- No... - Jak to děláš?
- Ahoj, chlapci. Jak je? - Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře. Můžeme si promluvit?
- Jasně. - Sami.
Mám na tebe dvě otázky.
Zaprvé: umíš anglicky?
Ano... teda, yes.
Bezva. Odlétáš do Londýna.
- Opravdu? - Ano.
Manažeři chtějí, abys tweetoval o Premier League.
- To je skvělý. - Zadruhé: chceš si skočit?
Skončit? Proč? Ten večírek je...
- Říkalas „skončit“? - Ne.
Říkala jsem „skočit“.
A tady příběh končí.
- Veselý Vánoce. - Vánoční dáreček.
- Zdravím. - Zdravím.
Přejete si?
Ano, díky. Hledám Marcose.
Ty musíš být Raquel.
Ano.
Já jsem Diego.
- Jasně, alfa samec. - No...
Marcos Garrida? Na konci chodby zahněte doprava...
- Ne, Tomy. - V přístěnku na košťata.
- Tam? - Ano.
- Ne, Tomy. - Díky.
Ještě nepřišel.
Ne, Raquel. Počkej.
Ne, Loreno.
- To je nedorozumění. - Vůbec ne.
- Seš děsná kecka. - Jak to mám vědět?
Nech toho.
Raquel!
Co?
Nic se nestalo.
Kurva, tohle se úplně zvrtlo.
Lorena je moje šéfka. Nelíbí se mi.
Můžeš šoustat, s kýmkoli chceš.
Jen nechápu, proč jsi mě pozval.
Konkrétně proto...
Dobře.
Dneska jsem chtěl...
Teda... Chci...
Co?
Co chceš, Marcosi?
To teda nevyšlo.
Jak nevyšlo?
Klid, kámo. To tys šukal v přístěnku na košťata.
A zase jsme u sexu. Proč seš tím tak posedlej?
Bacha na ten tón.
Možná máš jinej účes a koupil sis čtyři košile,
ale pořád seš ten samej lůzr.
Kluci, klídek. Vím, co dělat.
Jestli to chceš napravit, zítra je ukázková hodina na Thermomix.
- To je nový babský Ferrari. - Na to seru.
Navíc, co ty víš o ženských?
Mluv za sebe. Vedeme si skvěle.
Jo, úžasně.
Jak dlouho jsi Susanu balil?
Měsíc.
Hovno. Aspoň rok nebylo víc než kecání.
A kam tě to dostalo?
Budujeme si pevnou základnu pro budoucnost...
Víš, kdo ji celou dobu klátil?
On.
- Co? - Co to říkáš, vole?
Jak se má Elena? Dobře?
Dobře. Tuhle jsme si na večírku povídali tři hodiny.
Víš, kde šukala o tři hodiny později? U něj.
Co? Rozhodně jsem ji nešoustal.
Co máš za problém?
Marcosi, viděls svou kamarádku? Řekl jsem jí, kde tě najde.
PRO TOMYHO
EVA – 26 LET, HNĚDÉ OČI
RUTH – 33 LET, SVĚTLÉ OČI
Silvia, 28 let, hnědé oči, vzdálená méně než kilometr.
Má ráda hnědý kočky.
Ty hajzle.
Tuhle jsem to přepískl. Promiň.
Jen mě mrzí, že nejsi Silvia.
Jasně... Ale mám hnědý oči. Bude to stačit?
Takže je to zařízený? Letíš do Londýna?
Jo, je to dobrá pracovní příležitost.
A Raquel? Co se stalo?
Nic. Jsem srab.
Jelikož další odmítnutí už nezvládnu, raději na ni zapomenu a odjedu.
Seš spoustu věcí, kámo, i trochu debil.
Ale srab? Ne.
V poslední době jsem pořád kecal o svých sračkách, já vím.
Ale až se vrátím,
řekneš mi, čeho se tak bojíš?
Britky se prej rády převlíkaj. Možná tě navštívím.
I já se rád převlíkám.
Přijeď.
Už zase?
Tati, pusť mě dovnitř. Je to těžký.
Synu, vím, že blbec nejsi.
Školní psycholog to říkal.
Ale prosím, vzpamatuj se. Jsi moc starý na to, abys mrhal časem.
Letím do Londýna. Povýšili mě.
Tentokrát doopravdy. Řekli mi to.
Schovejte mi je tu.
Neprodávej je online, jsou moje.
- Ahoj, Marcosi! - Ahoj, mami.
Hele, myslím, že jsem našla, cos hledal.
Podívám se na to. Nevadilo by vám...?
Dobrý den.
Fajn, byl jsem blbec a ňouma,
ale srab nejsem.
Nejsem srab.
Nejsem.
Už vím, proč jsi mě opustila.
Teď není vhodná chvíle.
Chviličku, prosím. Jsem Marcos, její ex. Pane Francisco, Maribel. Jak se vede?
Nechalas mě, protože jsi mě nemilovala. Fajn, já tebe taky ne.
- Marcosi! - Ale chci ti poděkovat.
Tehdy jsi říkala cosi o tom, že to tenkrát neklapalo.
Říkalas, že tak to bude nejlepší. A bylo.
Budeš šťastná. S...
- Jak se jmenuješ? - Luis Miguel.
S Luisem Miguelem.
- A já... - Už dost!
Jako její ex chci jenom říct...
Gratuluju. Opravdu.
Luisi Migueli,
omlouvám se.
Když jsi byl v Berlíně, šukali jsme spolu. Je to trochu mrcha.
Tak jo.
Musíš vědět, žes mě potkala ve vážně divným období.
Snažil jsem se stát mužem 21. století.
Je to hovadina. Co to vlastně je?
Teď se mi líbí cvičit a zdravě jíst,
ale seznamovací appky a sexy emodži nejsou pro mě.
Chci, aby lilek byl prostě lilek.
Nemám rád kalhoty, co mi škrtí krevní oběh.
Nebo svetry ve velikosti S. Ale pořád mám rád svý desky.
A svý chlupatý nohy.
A trička s kapelama. Nebudu se vzdávat toho, co mám rád.
Ale hlavně mám rád tebe.
Protože jsi sama sebou, ať nosíš cokoli.
A to je podle mě úžasný.
A víš, co chceš.
A když máš náladu, obarvíš si vlasy narůžovo a tančíš bosa.
Tohle jsem já.
Vím, co chci.
Chci tebe, Raquel.
MILUJU TĚ, BLBEČKU
Jmenuju se Sebastian Vennet.
To je Vennet s V.
Jsem holistický terapeut.
Vyvinul jsem komplexní odvětví v rámci umění léčení.
Léčím pacienty z celého světa, a to svou metodou EFUS.
Empowerment for U System neboli Osobní růst vašeho systému.
Také cvičím budoucí odborníky na EFUS.
Dělám transpersonální jógu, somatické reiki,
nejextrémnější formu bikram jógy
a šokovou terapii pro páry s technikami sebeobrany.
Také jsem se stal odborníkem na regresní terapii
na akademii Čang Fu v Mar del Plata.
A v podstatě dělám to, že...
pomáhám lidem.
Takže...
Pomáhám jim se vším.
Sebastiane, oběd!
Dobře...
Už jdu, mami!
Takže...
Upravím to později.
Překlad titulků: Markéta Klobasová