‫- NETFLIX מציגה -‬
‫זו לא הייתה אשמתה.‬
‫בוגרת מחלקת ההנדסה, איזבל נילונד, גשי הנה,‬ ‫בבקשה.‬
‫פרהד דרבורג, גש הנה, בבקשה.‬
‫בוגר מחלקת ההנדסה, דויד דפטנדר, גש הנה,‬ ‫בבקשה.‬
‫- טקס הסיום -‬
‫תודה.‬
‫לחיים!‬
‫- ברכות לבוגרי מחלקת ההנדסה -‬
‫היי.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫אני לא מאמין שזה נגמר.‬
‫תודה שחיכית.‬
‫תודה שנסעת הלוך ושוב לחור הזה.‬
‫טוב… עכשיו תורך לחכות לי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫בקשר למה?‬ ‫-בקשר למעבר לסטוקהולם איתי.‬
‫כן, בטח.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫אני צריך ללכת לשירותים.‬ ‫-בסדר.‬
‫- גברים -‬
‫אריק מקדיש לטובה את השיר "סקרובסור",‬ ‫של מגנוס רהן.‬
‫הם חוגגים שלוש שנים יחד.‬
‫זו התוכנית "מוזיקה ורומנטיקה" במיקס מגפול.‬ ‫עכשיו יש לנו ברכה מיוחדת מעוד בחור מאוהב.‬
‫שלום, שמי דויד.‬
‫היי. למי תרצה לשלוח קצת אהבה?‬
‫לחברה שלי, נדיה.‬
‫סליחה, אני קצת מתרגש.‬
‫אל תדאג, אבל תזדרז. לא נשאר לנו זמן רב.‬
‫לעזאזל. טוב.‬
‫נדיה, את הדבר הכי טוב ו…‬
‫איזה שיר תרצה?‬ ‫-רק רגע…‬
‫הכול עומד להתחיל עבורך ועבורי, ו…‬
‫לעזאזל, זה מלחיץ.‬
‫"לו היית ים‬
‫אני הייתי גל‬
‫לו היית השמיים, היו לי כנפיים".‬
‫נהדר. זה השיר "אום" של ניקלס סטרמסטט.‬
‫לא, רגע.‬
‫נדיה, האם…‬
‫התינשאי לי?‬
‫לעזאזל.‬
‫איזה חרא.‬
‫אתה משוגע.‬
‫הצעת לי נישואין,‬
‫בשירותים הכי מגעילים בשוודיה.‬
‫את…‬
‫את עצובה-עצובה או שמחה-עצובה?‬
‫ברור שאתחתן איתך!‬
‫כן.‬
‫סליחה. זה היה נהדר.‬
‫תודה.‬
‫מזל טוב על העבודה, דויד.‬ ‫-כן. תודה.‬
‫זהו.‬
‫עכשיו זה את ואני.‬ ‫-יהיה מה שיהיה.‬
‫הכול מתחיל עכשיו.‬
‫- לאחר שנה וחצי -‬
‫איזה חרא!‬
‫איזה חרא מזדיין!‬
‫הלו?‬
‫תוכל לעזור לי? אני צריכה ללמוד!‬
‫אני רוצה להיות רופאה, לא עקרת בית מחורבנת.‬
‫למה את כל כך עצבנית?‬ ‫-נמאס לי לנדנד לך.‬
‫אמרת שתתקן את זה, והמכסה עדיין שבור.‬
‫אני יודע. לא היה לי זמן.‬
‫אבל יש לך זמן לשחק "בטלפריד".‬
‫זה "בטלפילד".‬
‫בסדר. אני אעשה את זה.‬
‫כמו שאני עושה כל דבר אחר.‬
‫בחייך, אני עובד כל הזמן. אני צריך להירגע.‬
‫אז תעזוב את הבית. לא ארגיש בהבדל.‬
‫אתקן את זה עכשיו.‬ ‫-לא, זה מאוחר מדי.‬
‫מה את רוצה שאעשה?‬ ‫-אולי כדאי שתתחשב באחרים.‬
‫מה זאת אומרת? אני כל הזמן עובד!‬
‫אני עושה הכול בשבילנו. בשבילנו אני…‬
‫כן, זה הסתדר נהדר.‬
‫כן, קדימה. תברח. את זה אתה יודע לעשות.‬
‫אתה אלוף בחרא הזה!‬
‫תומאס…‬ ‫-סליחה.‬
‫לא, אני מצטערת. בטח לקחתי את התור שלך.‬
‫אני אעצור.‬ ‫-לא, אני אחזור אחר כך.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫רגע.‬
‫הכול בסדר?‬
‫סליחה. אני…‬
‫זה לא וירוס בבטן.‬
‫מסכנה. מה קורה?‬
‫אני בהיריון.‬
‫יהיה לך תינוק?‬ ‫-אל תגיד כלום. לא סיפרתי לדויד.‬
‫אני לא בטוחה שאנחנו…‬
‫צריכים להיות הורים.‬
‫הכול הפך לכל כך…‬
‫מה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני מרגישה שאני צריכה לעשות הכול.‬
‫דויד עובד כל הזמן והכול נופל עליי, ו…‬
‫אם יהיה לנו ילד, אני אצטרך לטפל בו לבד.‬
‫אני לא רוצה להיות עקרת בית מחורבנת.‬
‫עקרת בית? את?‬
‫כן… אני זוכר איך זה היה.‬
‫"איך אטפל בילד, אם אני עדיין ילד בעצמי?"‬
‫אין משהו גדול יותר מלהביא ילד לעולם.‬
‫ובאותו זמן, תמיד קיים הפחד לאבד אותו.‬
‫סליחה, לא התכוונתי ל…‬ ‫-אל תדאגי. אני שאלתי אותך.‬
‫נכון.‬
‫אני בטוח שאת ודויד תהיו הורים מדהימים.‬
‫את אחראית מאוד.‬
‫אני בטוח שתעשי את מה שנכון לך.‬
‫תומאס. תודה.‬
‫אתה תמיד כל כך נחמד אליי.‬ ‫-בשביל זה יש שכנים.‬
‫טוב.‬
‫אני אחזור אחר כך.‬
‫בוא, בוריס.‬
‫- ניפגש בשירותים -‬
‫- ניפגש במדרגות -‬
‫- ניפגש ליד האוטו -‬
‫אתה חושב שאימא תשמח?‬
‫לא לזוז, בוריס.‬
‫סליחה.‬
‫מה זה?‬
‫חשבתי שניסע יחד לכמה זמן…‬
‫ונבלה זמן יחד.‬
‫עמק הדובים?‬
‫כן. טיול בהרים וקמפינג תחת אורות הצפון.‬
‫יהיה לך זמן?‬ ‫-הודעתי שאני חולה.‬
‫דויד דפטנדר התקשר ואמר שהוא חולה?‬
‫אולי יש לי את העבודה הטובה בעולם,‬ ‫אבל אני לא רוצה לאבד את האישה הטובה בעולם.‬
‫איזו השתפכות.‬ ‫-אולי הגזמתי קצת.‬
‫השפתכות? זה היה דון ז'ואן דפטנדר.‬
‫הכול בסדר?‬
‫יש לי בחילה מהנסיעה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-סליחה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-תירגע, חמוד.‬
‫אולי אני אנהג?‬ ‫-לא, אני אנהג.‬
‫- דלק וטיפול לרכב -‬
‫בוא אליי.‬
‫שלום.‬
‫אפשר להגיד שלום לכלב?‬ ‫-בטח.‬
‫שלום. כן.‬
‫אתה מריח חיות?‬
‫גם לי יש כלב, רועה גרמני.‬
‫זו חיה נהדרת.‬
‫לא, בוריס. תירגע.‬
‫מי יפה כזה? כן, אתה.‬
‫כן! אתה יפהפה.‬
‫כן, בסדר. טוב.‬
‫גם החברה שלך יפה.‬
‫כן, זה נכון. תודה.‬ ‫-סתם צחקתי.‬
‫קדימה. בוא.‬ ‫-בוא!‬
‫בוריס. מה…‬
‫בוריס, מה אתה עושה?‬
‫לא לשם. לא.‬
‫בוריס, בוא הנה. לא. ארצה. בוא הנה.‬
‫איזה חרא.‬ ‫-מה?‬
‫יש לו ראש אייל מדמם ברכב.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-כן.‬
‫אייל לארוחת ערב.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-איזה חרא.‬
‫דויד.‬ ‫-זה בסדר. הם לא ישימו לב.‬
‫אני רק…‬
‫שאגיד להם?‬ ‫-הם לא ישימו לב.‬
‫- כלב ברכב -‬
‫מה לעזאזל… קחי.‬
‫זהו. בוא, חמוד.‬
‫היי.‬
‫יש לנו הזמנה על שם דפטנדר.‬
‫הלו?‬
‫מה קורה איתך, אחותי?‬
‫מה הסיפור?‬
‫שלום. אני מתנצל בשם מונה.‬
‫היא לא אוהבת זרים.‬
‫היא לא גזענית, אבל…‬
‫ברוכים הבאים. איך אוכל לעזור?‬
‫יש לנו הזמנה. דויד דפטנדר.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב, בואו נראה.‬
‫שלושה לילות.‬
‫אבל לא מחר?‬ ‫-לא, נישן בחוץ ונטייל קצת.‬
‫נחמד מאוד. תראו את אורות הצפון.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫טוב, אי אפשר להבטיח שתראו אותם.‬
‫יש לנו סינים שמגיעים מהצד השני של העולם,‬ ‫חמושים במצלמות,‬
‫והם עוזבים מבלי לראות את האורות.‬
‫אבל אולי יהיה לכם מזל. זה יפה בטירוף.‬
‫אבל תעזבו את הטלפונים שלכם.‬
‫אורות הצפון לא מיועדים למצלמות.‬
‫הם טובים לסקס.‬
‫וזו דרך טובה להתחמם.‬
‫אני אזכור את זה.‬
‫כן, אבל זו לא בדיחה.‬
‫תצטרכו להישאר צמודים.‬
‫הקור בלילה הוא לא בדיחה.‬
‫אבל אני מפחיד אתכם.‬
‫אל תפחדו. שקט בחוץ.‬
‫טוב, המפתחות.‬ ‫-כן. תודה.‬
‫דפטנדר.‬
‫מונה!‬ ‫-כן.‬
‫האנשים בצפון…‬
‫הם…‬
‫איך קוראים לאנשים שקטים?‬
‫טוב, אלה המפתחות שלכם.‬
‫חדר 369.‬
‫פנו שמאלה במעלה הכביש אחרי הכניסה.‬
‫הינה מפה.‬
‫זה מסלול ההליכה.‬
‫אם יימאס לכם מהקור ומההליכה,‬
‫אני מזמין מטיילים לבקתה שלי.‬
‫אוכל להציע לכם בירה קרה וסאונה.‬
‫מגניב.‬ ‫-תודה.‬
‫שיהיה לכם לילה טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-גם לך.‬
‫טוב, רוץ.‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫- כושית ברכב -‬
‫היי, הם…‬
‫מה קרה?‬
‫מה הבעיה של האנשים הדפוקים האלה?‬
‫זה לא היה קורה אם היית מדבר איתם.‬
‫מותק, זו הייתה רק שריטה קטנה.‬ ‫-בטח.‬
‫עצור!‬ ‫-מה?‬
‫תעצור את האוטו!‬
‫זה שלהם?‬ ‫-גזענים מחורבנים.‬
‫איפה המברג?‬ ‫-עזבי את זה. בבקשה.‬
‫הם יכולים לחזור.‬
‫מה…‬
‫מה את עושה פה?‬
‫מה? למה את שורטת את הרכב?‬
‫לך לעזאזל, גזען!‬
‫רוצי!‬
‫-סע!‬
‫סע!‬ ‫-כן!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫זה היה מעולה.‬
‫אבל זה היה רעיון טוב?‬
‫שריטה תחת שריטה. זה הוגן.‬
‫שב, בוריס.‬
‫תירגע, חמוד.‬ ‫-שב.‬
‫קדימה.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫זהו זה.‬
‫טוב.‬
‫תסתכלי.‬
‫ברוכים הבאים, שכניי.‬ ‫-לכו להזדיין.‬
‫כן, תזדיינו גם אתם.‬
‫בוריס!‬ ‫-חכה לי!‬
‫לאט לאט, בוריס!‬ ‫-דויד!‬
‫מותק!‬
‫נעצור פה.‬ ‫-פה?‬
‫כן, אני מותשת.‬
‫טוב.‬ ‫-קדימה!‬
‫יש לך את ההוראות?‬
‫בראש.‬
‫דויד, ברצינות. תגיד לי שהבאת…‬
‫הארבע האלה…‬ ‫-וזו החמישית.‬
‫לאן היא נכנסת?‬ ‫-לתחת שלך.‬
‫כן? אבל כששאלתי…‬
‫אני צריך למצוא איפה זה…‬
‫איפה זה… נראה הגיוני שכאן…‬
‫שם. ואז לקפל.‬ ‫-אתה משגע אותי.‬
‫מה זה היה?‬
‫אידיוט.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫יש בהרים האלה זאב מוזיקלי.‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫היי.‬ ‫-לא. שמן אחד.‬
‫דויד.‬ ‫-לא, אני יכול…‬
‫רק רציתי לומר שאני…‬
‫אני בהיריון.‬ ‫-מה?‬
‫שיט. מה… את בטוחה?‬
‫עשיתי חמש בדיקות.‬
‫מה?‬
‫מעולה.‬
‫אז אנחנו… יהיה לנו ילד.‬
‫אתה באמת חושב ככה?‬
‫אני יודע שאני…‬
‫דויד.‬ ‫-מה?‬
‫טוב…‬
‫רגע.‬
‫שלום?‬
‫בוריס.‬ ‫-שלום?‬
‫תירגע, בוריס.‬
‫לא, אבל… שקט, בוריס. תירגע.‬
‫מה את עושה? את יוצאת החוצה?‬
‫זה בטח איזה ילד דפוק.‬ ‫-ילד? פה?‬
‫אלך לבדוק.‬
‫שלום?‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מאיפה זה בא? שלום?‬
‫אלה בטח ילדים מחורבנים.‬ ‫-כאן?‬
‫מותק, זה עלייך. זוזי.‬
‫היי! תפסיקו עם זה!‬
‫לעזאזל.‬
‫הלו?‬
‫מספיק!‬ ‫-זה לא מצחיק.‬
‫היי! מי שם? מספיק!‬
‫תירגע, חמוד. מספיק!‬
‫הלו. מספיק!‬
‫שיט!‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-סליחה.‬
‫די כבר!‬
‫מה זה, לייזר מן?‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫ניקח את הדברים שלנו ונלך.‬
‫זה אמצע הלילה.‬ ‫-לא משנה. תירגע, חמוד.‬
‫תירגע, חמוד. טוב.‬
‫תירגע, חמוד.‬ ‫-זה בסדר, מותק.‬
‫דויד…‬
‫הלו?‬ ‫-דויד.‬
‫לא, בוריס!‬
‫בוריס!‬
‫ברצינות? בוריס!‬
‫בוריס!‬
‫נראה לך ש…‬
‫אנחנו צריכים לצאת מפה.‬ ‫-רוץ!‬
‫פאק…‬
‫מה זה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫קדימה! רוצי!‬
‫תתכופפי!‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה שום דבר.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לעזאזל.‬
‫קדימה!‬
‫למטה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זה מטורף!‬ ‫-יש שם שניים.‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אלה בטח האחים הדפוקים האלה.‬
‫זה בוריס!‬
‫רגע.‬
‫מה הם עושים?‬
‫זה מטורף. מה קורה פה?‬
‫הם מתקרבים. אנחנו חייבים לזוז. קדימה!‬
‫אני חייב לחזור לאוהל.‬ ‫-אנחנו צריכים לצאת מפה.‬
‫ניקח את הדברים שלנו ונקרא למשטרה.‬
‫בוא נלך לאוטו.‬
‫לא נמצא אותו מכאן.‬ ‫-לעזאזל!‬
‫אנחנו לא יודעים איפה אנחנו.‬
‫אפילו אם נגיע לרכב, המפתחות נמצאים באוהל.‬
‫נוכל להתניע אותו.‬
‫אני לא יודע לעשות את זה, ואת? לא.‬
‫חכי פה.‬
‫האוהל ריק.‬
‫הטלפונים, הכול נעלם.‬
‫אל תיכנסי.‬
‫זה מטורף לגמרי.‬
‫אני אהרוג אותם.‬
‫אני אהרוג אתכם, בני זונות!‬
‫זונות! בני זונות!‬
‫שקט! הם ישמעו אותך.‬
‫לא היינו צריכים לעזוב אותו.‬
‫מה עשינו?‬
‫לא עשינו כלום. שום דבר, טוב?‬
‫אחפש את המפתחות.‬
‫איזה חרא!‬
‫הצילו!‬
‫נדיה!‬
‫מה לעשות?‬ ‫-תשחררי אותי!‬
‫איך?‬ ‫-תפתחי את זה בכוח.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-קדימה!‬
‫בבקשה, טפלי בזה. תעזרי לי!‬
‫תלחץ על זה!‬ ‫-טוב.‬
‫תלחץ חזק!‬ ‫-טוב.‬
‫אל תסתכל.‬
‫אתה צריך ללכת לבית חולים.‬
‫אבל את רופאה. את יכולה…‬ ‫-אהיה רופאה בעוד ארבע שנים.‬
‫זהו.‬ ‫-רק שרטנו להם את הרכב.‬
‫הם עדיין שם?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫נצטרך לחזור על עקבותינו.‬ ‫-טוב.‬
‫איפה אנחנו, לעזאזל?‬
‫יש שם מישהו.‬
‫העצים! אנחנו צריכים להתקרב לעצים.‬
‫לכו להזדיין!‬
‫ירייה אחת.‬
‫מה?‬
‫ירייה אחת. אז הם טוענים את הנשק.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫הנשק. אני חושב שראיתי אותו ברכב שלהם.‬
‫זה כמו בבטלפילד.‬
‫ירייה אחת, ואז טוענים. זה לוקח עשר שניות.‬
‫גם במציאות זה ככה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אחרי הירייה הבאה, נרוץ. טוב?‬
‫טוב.‬
‫קדימה!‬ ‫-רוץ!‬
‫דויד!‬
‫נדיה!‬
‫דויד!‬
‫נדיה!‬ ‫-תיזהר מהקרח!‬
‫נדיה!‬
‫דויד!‬
‫נדיה, איפה את?‬
‫נדיה!‬
‫תיזהר מהקרח!‬
‫נדיה!‬
‫דויד!‬
‫הצילו!‬
‫דויד!‬
‫הצילו!‬
‫אני אתפוס אותך!‬
‫תעזרי לי!‬
‫נפצעת?‬
‫תוריד את הבגדים.‬
‫תתפשט.‬
‫איך זה נראה?‬
‫יחידת חילוץ הררי. איך אפשר לעזור?‬ ‫-הצילו!‬
‫בקרוב תקבלו סיוע.‬
‫תנסה לא לזוז, טוב?‬
‫איך זה נראה?‬
‫זה יהיה בסדר.‬
‫את יודעת מה את עושה?‬ ‫-נכשלתי בשיעור על תפרים.‬
‫אבל אני תפורה עליך.‬
‫בדיחה גרועה.‬
‫טוב.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אפשר…‬
‫רגע.‬
‫אלוהים.‬
‫איזה דופק מהיר. זה אמור להיות ככה?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫כמו אוגר.‬
‫יהיה לנו אוגר קטן? הרלד האוגר?‬
‫הם פה.‬ ‫-מה?‬
‫הם פה.‬
‫שלום!‬
‫זה האח הגזען.‬
‫הוא ביחידת החילוץ.‬
‫לא יכול להיות…‬
‫מהר!‬ ‫-כן.‬
‫קדימה!‬
‫לעזאזל.‬
‫קדימה.‬
‫היי!‬
‫קדימה.‬
‫הלו?‬
‫אני לא יכול להמשיך.‬
‫קדימה!‬
‫דויד!‬
‫הכול בסדר? היי!‬
‫תירגע.‬
‫תנשום. תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי. תנשום.‬
‫תנשום.‬
‫טוב.‬
‫תנשום.‬
‫מה קורה?‬
‫הוא בראש שלי, כל הזמן.‬ ‫-תנשום.‬
‫תנשום.‬ ‫-צדקת. היינו צריכים להתקשר.‬
‫איפה אנחנו, לעזאזל?‬
‫תראה.‬
‫באנו הנה. זה בטח בית המחסה.‬
‫הבית של הברמן לא רחוק.‬
‫תוכל להגיע לשם?‬ ‫-כן.‬
‫את רואה את זה?‬
‫אני לא מצליח להוציא אותו מהראש,‬
‫אני כל הזמן רואה אותו.‬
‫טוב.‬ ‫-למה לא הקשבתי לך?‬
‫לא מגיע לי להיות אבא.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫מספיק.‬
‫הבקתה נמצא שם. זה לא רחוק.‬
‫קדימה.‬
‫את לא מבינה? זה סימן.‬
‫זה לא מגיע לנו. לא נוכל להיות הורים.‬
‫זה לא מגיע לי. זה לא מגיע לנו!‬ ‫-אל תגיד את זה. די!‬
‫דויד, תקשיב לי. זה לא רחוק. קדימה.‬
‫כשנגיע הביתה, נספר הכול למשטרה.‬
‫עוד לא מאוחר מדי.‬
‫טוב?‬
‫קדימה. קום.‬
‫קדימה!‬
‫בוא!‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫אני לא יכול להמשיך, אני לא יכול ללכת.‬
‫טוב.‬
‫אבדוק אם יש שם מישהו ואזעיק עזרה.‬
‫היי!‬
‫מה קרה? מה את עושה?‬
‫הייתי מוכרח לעשות את זה.‬
‫הוא התכוון לירות בך. נכון?‬
‫הוא התכוון לירות בך, נכון?‬
‫בוא.‬
‫דויד! תן לי לראות.‬
‫שלום?‬
‫פאק.‬
‫קום!‬
‫אל תירדם.‬
‫היי! תתקשר לאמבולנס.‬ ‫-מה קרה?‬
‫תזעיק עזרה.‬
‫אני אתקשר.‬
‫אתה תהיה בסדר. אל תירדם. תסתכל עליי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כן, זה אני.‬
‫הם כאן עכשיו.‬
‫תודה. כן.‬
‫מהר!‬
‫בסדר גמור.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫רגע…‬
‫מה?‬
‫הם יגיעו בקרוב.‬
‫שבו וחכו. תקבלו עזרה בקרוב.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אנחנו חייבים ללכת. קדימה.‬ ‫-רגע.‬
‫חכו פה!‬
‫זה ייגמר בקרוב.‬
‫אני מבטיח. זה ייגמר בקרוב. לא תיפגעו.‬
‫תיכנסי!‬ ‫-זה ייגמר בקרוב!‬
‫מה עשינו, לעזאזל?‬
‫תירגעו.‬
‫אני לא רוצה לפגוע בכם.‬
‫בן אדם צריך לתמוך במשפחה שלו.‬
‫רק שרטנו רכב!‬
‫אני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫די!‬
‫אני לא יכולה לסבול את זה.‬
‫נדיה.‬
‫נדיה!‬
‫מה?‬
‫העיניים שלו היו מלאות חיים.‬
‫תומאס?‬
‫אני לא מפסיק לחשוב איך הוא היה נראה היום.‬
‫חשבתם על זה פעם?‬
‫הוא שוכב בארון הקטן שלו, מתחת לאדמה.‬
‫איפה הוא עכשיו?‬
‫אז מה עשית, נדיה?‬
‫אני רוצה שתספרי לי.‬
‫תומאס, אנחנו…‬
‫ספרי לי.‬
‫ברור שאתחתן איתך!‬
‫עכשיו זה את ואני.‬ ‫-יהיה מה שיהיה.‬
‫הכול מתחיל עכשיו.‬
‫לא ייאמן שהצעת לי נישואין בשירותים דוחים.‬
‫רציתי לעשות את זה בקפיטריה, ובאת לשירותים.‬
‫אז זו אשמתך.‬ ‫-גם אני יכולה להיות מלוכלכת.‬
‫רגע. אני אעצור.‬ ‫-סע. זה סקסי.‬
‫מה זאת חגורת הצניעות הזו?‬
‫אני יודע, זה קשה. או… שלא.‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אלוהים!‬ ‫לא. רגע, נדיה. לא!‬
‫לעזאזל…‬
‫לא!‬
‫זה היה ילד קטן. הוא…‬
‫הוא… מת.‬
‫הכול היה אמור להתחיל עכשיו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫טוב, אני חושב…‬
‫פשוט ניסע קצת ונחשוב על זה.‬
‫אנחנו לא…‬ ‫-אנחנו צריכים להתקשר למשטרה.‬
‫בואי ניסע.‬
‫אנחנו צריכים לחשוב על זה.‬
‫נוכל להתקשר אחר כך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לא יכולה יותר. אתקשר למשטרה,‬
‫ואגיד להם שאנחנו עשינו את זה.‬
‫לא. אל תתנהגי בפזיזות.‬ ‫-כן.‬
‫רגע. אנחנו אפילו לא יודעים אם הוא…‬
‫דויד, הוא מת, לעזאזל. ראיתי את הפנים שלו.‬
‫לא אוכל לחיות עם זה.‬ ‫-תקשיבי לי…‬
‫תקשיבי. זה היה אני. אני נהגתי.‬
‫אני אכנס לכלא אם תספרי להם.‬
‫לא…‬
‫גם אני אשמה.‬
‫רגע. אנחנו…‬
‫לא. תקשיבי לי. תקשיבי!‬
‫זה היה אני. רק אני. את לא עשית כלום.‬
‫משטרה. יש שם מישהו?‬
‫חכי…‬ ‫-הלו?‬
‫תני לי לעשות את זה. אני רק צריך קצת זמן.‬ ‫-הלו?‬
‫אני אעשה את זה. אני מבטיח.‬
‫מדהים איך שפשוט המשכתם הלאה.‬
‫התקדמתם.‬
‫כאילו כלום לא קרה.‬
‫ניסיתי להבין אלו אנשים דפוקים אתם.‬
‫תראה!‬
‫תומאס.‬
‫ראית משהו?‬
‫- בדיקת מספר רכב -‬
‫- בבעלות/ בשימוש:‬ ‫דויד דפטנדר -‬
‫תוכל לחשוב על מידע שעשוי להועיל?‬
‫פרט כלשהו?‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אל תדבר ככה, אידיוט.‬
‫תתאפס!‬
‫אפשר לעזור?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-זה כבד.‬
‫אני עובר לגור פה.‬
‫זה ממש מולנו.‬ ‫-אני מבין.‬
‫שני החלונות האלה.‬ ‫-נהדר.‬
‫נוכל לנופף זה לזה.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫לא יכולתי להתאפק.‬
‫לא מאייתים אופניים עם ע'.‬
‫תודה.‬
‫אתה תמיד כל כך נחמד אליי.‬ ‫-בשביל זה יש שכנים.‬
‫רציתי לתת לכם את זה.‬
‫הייתם כל כך נחמדים כשעברתי הנה.‬
‫לא היית צריך…‬
‫עמק הדובים?‬ ‫-באמת, לא היית צריך… אתה לא רוצה את זה?‬
‫לא, קח את זה.‬
‫מגיע לכם לסבול כמוני.‬
‫שבו.‬
‫בבקשה…‬ ‫-שבו!‬
‫תומאס, בבקשה.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫אלך למשטרה ואתוודה על הכול.‬
‫להתראות, דויד.‬ ‫-תומאס, בבקשה.‬
‫אתה לא אדם כזה.‬
‫גם אני הייתי רוצה להרוג אותנו.‬
‫לא היינו צריכים לברוח. היינו צריכים לחזור.‬
‫מה שעשינו היה… בלתי נסלח, אבל…‬
‫יוולד לנו תינוק.‬
‫אתה זוכר את מה שאמרת?‬
‫ש…‬
‫פתאום הכול, אתה יכול…‬
‫להפסיד הכול.‬
‫בוקר טוב.‬
‫איינר, היא התעוררה.‬
‫תפסת אותה?‬
‫היא לא תרצה להפסיד את זה.‬
‫איינר?‬
‫אני מתקשר, אבל אין תשובה.‬
‫יש בעיה עם הטלפון של אחותי.‬
‫לעזאזל.‬
‫תומאס?‬
‫די, זה מספיק.‬ ‫-שקט.‬
‫זה הרגע שלי.‬
‫התכוונתי לירות בכם.‬
‫אבל אז הסערה התחילה.‬
‫איזה מזל.‬
‫צדקת, נדיה.‬
‫אם אהרוג אתכם, זה לא יועיל.‬
‫אבל למה שתחמקו מעונש?‬
‫כשיש בתוכך משהו יקר יותר מחייכם העלובים?‬
‫תומאס… בבקשה.‬
‫אתה תתחרט על זה.‬
‫לא אכפת לי מעצמי.‬
‫אוכל להיכנס לכלא. החיים שלי נגמרו.‬
‫בבקשה, תומאס.‬
‫אני מבין. חייתי בתחושת אשמה.‬ ‫-אין לך מושג, אידיוט.‬
‫אבל אתה תבין.‬
‫קדימה, נתחיל.‬
‫בוא, דויד. אתה יכול לעשות את זה.‬
‫אולי האימא תשרוד.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫קדח.‬
‫בבקשה…‬
‫קדימה.‬
‫למה?‬
‫אני רוצה לחלוק.‬
‫אני רוצה שתרגישו כמוני.‬
‫לא!‬
‫אם לא תעשה את זה, אירה בנדיה.‬
‫ואז שניהם ימותו.‬
‫תבחר.‬
‫כן.‬
‫חמש שניות.‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫חמש.‬
‫ארבע.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫אחת.‬
‫אני לא יכול לעשות את זה!‬
‫טוב.‬
‫אם כך…‬
‫זה לא יהיה פואטי באותה מידה, אבל…‬
‫להתראות, נדיה.‬
‫הינה אתה!‬
‫אתה מבין מה עשית?‬
‫תזעיק עזרה.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫-תתקשר למשטרה.‬
‫ג'רמו…‬ ‫-מי זה?‬
‫למה באת הנה?‬ ‫-הם פסיכופטים!‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬ ‫-רגע.‬
‫תזעיק עזרה!‬ ‫-רגע, תירגע.‬
‫עזור לנו!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫תניח את זה! זה לא משחק.‬ ‫-על מה היא מדברת?‬
‫הצילו!‬ ‫-מה אתם עושים?‬
‫דויד!‬
‫רוצי!‬
‫לעזאזל.‬
‫קשה לי לקום!‬
‫הוא בא.‬
‫אני לא יכול להמשיך.‬ ‫-קדימה, דויד!‬
‫חכי. אני לא יכול.‬
‫קום!‬
‫קום על הרגליים!‬
‫אני מצטער.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫זה לא ייגמר ככה.‬
‫קום!‬
‫בבקשה.‬
‫את חייבת לצאת מפה.‬
‫צאי מפה. רוצי!‬
‫אני לא יכולה.‬
‫את מוכרחה.‬
‫תעשי את זה עכשיו.‬
‫רוצי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫רוצי.‬
‫רוצי!‬
‫איפה היא?‬
‫זו לא הייתה אשמתה.‬
‫איפה היא?‬
‫לא אמשיך לברוח.‬
‫זה ייגמר עכשיו.‬
‫שמעת?‬
‫זה ייגמר עכשיו.‬
‫למה אתה מחייך?‬
‫היית צריכה להסתובב מזמן.‬
‫לא!‬
‫תהרגו אותי.‬
‫בבקשה, תהרגו אותי.‬
‫תירי!‬
‫הכול בסדר.‬
‫אתה תחיה.‬
‫אני רוצה שתהרוג אותי.‬
‫עכשיו אתה מרגיש.‬
‫אני רוצה למות!‬
‫אני יודע.‬
‫לא. בבקשה.‬
‫אני מבין.‬
‫אני מבין עכשיו!‬
‫תהרוג אותי!‬
‫לא…‬
‫נדיה…‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬