NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Чотири «Боти Петра» із севрюгою.
Шість «Вершників» із дичиною.
Здається, полюбилася людям наша дичина!
На них акція. Два за ціною одного.
Як в аптеці.
Криворукий.
А де дзвони?
-Забув. -Ще раз забудеш, місце втратиш.
У піч!
Підрум'янимо тебе, дорогенький.
Чудовий.
До крамниці!
«Ле Гранд Пиріг», служба доставки.
Так, опівдні доставимо. Мохова, 32.
Від Терентьєва? Уже замовили на Різдво?
50 пирогів.
Хто з вас найпрудкіший?
Сюди.
Мохова, 32. Маєш 20 хвилин.
Вибачте.
Здоров, друже.
Ворушись! Ковбаса, а не кінь.
Вибачте!
Купуйте тютюн! Підходьте, не соромтеся!
Дорогу, дорогу! Я поспішаю!
Гей!
-А що сталося? -Та знову все перекрили.
…аж волосся дибки стало!
Куди, шельмо? Га? Держи його! Ось він!
Стій!
Бач, який!
Підйом!
-Зберігати спокій! -Всі спокійні!
Не ремствуйте!
-Розумний, так? Закон тобі не писаний? -Що це за закон такий?
Відомо який. Сказали стояти - стоїмо.
Здається, їдуть!
Стій!
Стій! Повертаємо.
Еліс!
Еліс! Прошу уваги!
Коли потрібно надсилати запрошення на звану вечерю?
Не раніше ніж за 10 днів і не пізніше ніж за тиждень
до запланованої події.
Добре.
Що має робити господиня дому
до того, як усі гості сядуть на свої місця?
Якщо кількість гостей не дуже велика,
вона може ходити по вітальні та спілкуватися з ними.
Правильно.
Після обіду ми поговоримо
про правила розміщення гостей за столом.
Так захоплююче!
Вітаю, Миколо Миколайовичу. Обід подано.
Федоре.
Моя люба!
Міс Джексон!
Алісо!
Прошу.
Доставили запрошення на новорічний бал у великого князя.
Там усе буде витримано в староросійському стилі.
То патріотизм знов у моді?
Саме так.
Я вже домовилась із художником з Маріїнського театру.
Він займеться нашими костюмами.
Ми затьмаримо всіх.
«На честь нового століття на Ейфелевій вежі
газові ліхтарі замінять на електричні лампади».
Французи досі сподіваються повернути минулу велич.
Та я певен, що у 20-му сторіччі їм це не загрожує.
Згадаєте моє слово!
Але у Франції жінки мають доступ до вищої освіти.
Алісо, ви знову за своє? Скільки можна про це говорити?
Університети виховують вільнодумців і баламутів.
Порядній жінці там нема чого робити.
Скажіть-но, міс Джексон,
що ви думаєте про так звані права жінок?
На мою думку,
кожен має займатися своєю справою.
У жінок одна роль, у чоловіків інша.
Вельми вдячний.
Зауважте, Алісо,
це думка освіченої європейської жінки.
Покінчімо з цією темою раз і назавжди.
А як же королева Вікторія?
До чого тут королева Вікторія?
Мене щось торкнулося під столом.
Можливо, це дух?
Що це?
Чи астральне тіло.
Скільки можна вам казати? Не приводьте тварину до столової!
Задоволена? Можна в карти пограти?
Це залиш собі.
Красно дякую.
А тепер забирайся.
Та спершу здай ящик.
Я не зрозумів.
Твоє запізнення так обурило Терентьєва,
що він скасував замовлення.
Але ж там перекрили рух! Нікого не пропускали.
Я відпрацюю.
Я вашу породу знаю. Як даси слабину, оскотинієте.
Я вам не скотина!
Я вимагаю повну платню за місяць!
Ну, якщо вимагаєш, буде тобі платня.
-Геть! -Що ви робите?
-Пустіть! -Як скажеш.
Це я.
-Принесла? -Так.
Панно, прошу, не гнівайтесь.
Вона почала квакати, і он як воно все вийшло.
Гріх, гріх із душі геть!
Я не гніваюсь. Дякую, Прошо.
Ось іще. Як ви й наказали.
А жаба ця вам навіщо знадобилася?
Ворожити будете?
Зараз же Святки.
Я й сама ворожитиму.
Але для цього мені більше дзеркало потрібне.
Таке, як тут. Можна, я ввечері прийду?
-Бублики! -Ковбаса!
Купуйте!
Кому воно треба? Нічого не продали.
Зачекаймо.
Ану, геть!
Ти і про рибу так казав. Що ми грошей заробимо.
Брудні подробиці паризького світу!
Дідько!
Пробачте.
Я вам допоможу.
Ох ти ж…
-Весь у снігу. -Так.
Нові брудні подробиці паризького світу!
Заждіть-но!
Ви загубили!
Гей, паскудо! Побачу - під лід закатаю!
Гей!
Чому за мною женешся?
Ви загубили.
А ти спритний. Де навчився так кататися?
Це моя робота.
Тобто була моя робота.
«Ле Гранд Пиріг.
-Доставимо за 30…» -Коли звільнили?
-Сьогодні. -Вітаю.
-З чим? -З початком нового життя.
Тобі потрібна робота?
Так, дуже потрібна.
Приходь опівночі до Чортового Моста. Знаєш, де це?
Мотю, я просто оступився. З ким не буває?
-Все ж добре. Ти опинився поряд. -Випадково!
Це тобі лише здається.
Випадковостей не буває. Так було треба.
-Тату! -Га?
А якщо зараз бурулька з даху комусь на голову впаде? Так теж треба?
Дивлячись кому. Якщо градоначальнику,
то, може, їх нарешті збивати почнуть, га?
Мотю!
Чому ти такий похмурий? Сам на себе не схожий.
Я ж бачу. Що трапилось?
Не думай. Ходімо.
Вигнали?
Та нічого, Мотю. Не засмучуйся.
Ти ж у мене молодець!
Швидко нове місце знайдеш. Набагато краще, ніж старе.
До кінця місяця доживемо з божою поміччю.
А може, тебе в ліхтарники візьмуть?
Скоро все буде електричне, тату. Ось побачиш.
-Це все казки, Мотю. -Казки? Це майбутнє.
О! Як бритва!
От що значить голландська якість.
Пам'ятаєш, коли ти мені їх дарував, сказав, що вони чарівні?
Так мені мій тато сказав. Традиція.
Скільки років минуло! А їм хоч би що.
Ось де справжні чари! А ти мені про електрику.
-На. -Так!
-Цей мені до вподоби. Хто автор? -Клод Дебюссі.
Шкода, що не наш.
А я помітив, що ви його виконуєте щоразу, коли хочете мене про щось просити.
Так, помітив.
Нікі, від вас нічого не приховаєш.
Це ваш дар!
Це моє прокляття.
Аліса дедалі частіше дозволяє собі
абсолютно неприпустимі вибрики.
Такі, як сьогодні.
Вона відкрито грубить вам.
І що накажете з нею робити?
Відшмагати?
Шлюб наводить лад навіть у найбуйніших головах.
Люба моя, та хіба ж я проти?
Але пристойну партію знайти нелегко.
Невже в усьому Петербурзі немає жодного достойного нареченого?
Боже милий! Що це за чари такі?
-Це - наука. -А-а…
НАУКА І ЖИТТЯ
«Бестужевські вищі курси для жінок запрошують слухачок».
Суджений-ряджений, прийди до мене вечеряти!
Я… Можна, я світло вимкну? Заважає.
А я вам керосинку.
Заблукав, брате?
Мене покликав… Він!
Свої, свої.
Граф.
Чингіз.
Алекс.
Дуже приємно. Матвій.
А це Муха.
-А чому Муха? -Бо мене не спіймаєш.
А-а…
Суджений-ряджений, прийди до мене вечеряти!
Чому ж не приходиш, паскуднику?
Може, ви спробуєте?
Навіщо ж свічки дарма палити,?
-Я в це не вірю. -Як - не вірите?
Моя мама так мого татка побачила, а бабуся - дідуся.
Наступного дня повінчалися!
40 років душа в душу прожили.
Як же після такого не вірити?
Я не вірю, що з мільярда людей на планеті
призначений лише один.
А що таке мільярд?
І давно ви цим займаєтесь?
Чим саме?
Ну, крадіжками.
Це не крадіжка.
Не можна вкрасти те, що не їхнє.
Про кого ти?
Про узурпаторів.
Тих, хто живе за чужий кошт.
Про купців.
Поміщиків.
Офіцерів.
Чиновників.
Усе вельможне панство. Ім'я їм легіон.
Те, чим вони нібито володіють - не їхнє.
Воно в них на тимчасовому зберіганні.
А государ імператор? Він теж узурпатор?
А ти часом не агент-провокатор? Чесних людей про таке питати!
Хлопці, я ж…
Я пожартував.
Покатаємось?
Найпринизливіше у світі - це бути рабом раба.
А чий він раб?
Хазяїна. А той - свого капіталу.
-Як уся буржуазія. -Бурж… Як ти сказав?
Буржуазія. Пануючий клас, що живе
з капіталістичного доходу від найманої праці.
Алексе! Ти йому так голову скрутиш!
Що ти там побачив?
Такий самий герб був на екіпажі, для якого перекрили дорогу.
Лев із віником у пащі?
Жир…
А це теж буржуазія?
Ні, це аристократія.
За таке потрібно карати.
Низько літаєш…
Давай! Хапай за цицьку, він не проти.
Ніжніше!
Давай, давай.
Малюй-но. Та якнайгарніше.
Краля!
Не треба кричати.
Це було красиво.
Швидше! Забираймося звідси.
Мухо, неси мене!
Добре тобі від неї дісталося. Дівка - вогонь!
Хлопці!
Я, мабуть, піду.
Мені туди.
Що ж…
Нам підходять твої руки.
Хай навіть обгорілі.
І твої ноги,
хай навіть у цих дивних ковзанах.
Знайдеш нас на Льодовому ярмарку.
Я подумаю. Приємно було з вами познайомитись.
До зустрічі!
Бувай!
Не приїде. Надто чистенький.
-Закладемось? -Так.
Доброго раночку!
Як спалося?
Ви таки ворожили вчора!
Після цього завжди ніс свербить.
То як? Приходив?
І який він?
Гарний? Сподобався?
Офіцер?
З вусами?
Вельможа?
Ні.
Навпаки.
Як це - навпаки?
Сьогодні вирішальна вечеря в Шувалових.
Я проситиму руки Сонечки.
Навіщо тобі та Сонечка? Усі знають, що Шувалов розорений ущент.
Він розгубив усіх покровителів при дворі. Піде у відставку.
-Перепрошую, та… -Панове!
Займайте свої місця!
Це лише брудні чутки.
Кажуть, у нього самого дочка на виданні.
Найцінніший трофей цього сезону.
Матінка залишила юній графині солідний посаг.
Починайте.
Я тримаю в руках останню модель поліцейського транчеону.
У зв'язку з оголошеним урядом курсом на прискорену модернізацію
нам видається доречним замінити частину шашок на такі транчеони
для нанесення ударів та ефективності під час розгону демонстрацій.
РОЗГІН ДЕМОНСТРАЦІЙ
Варто також зазначити, що використання транчеону,
на відміну від шашки, не призводить до летального результату чи каліцтва.
Ось.
Як кажуть, горбатого виправить могила, а впертого дубина.
Він щось як бовкне…
-Тран… Транчеон. -Передайте-но.
Отже, ви пропонуєте імпортувати їх з Англії?
Ні. Ніякого імпорту.
Перед вами вітчизняний продукт.
Завод під Тулою згоден виробляти для нас до 10 000 на рік.
Панове, хто бажає висловитись?
Аркадій Трубецький.
Відділ громадського порядку та безпеки.
У зв'язку з напруженим внутрішньополітичним станом
така модернізація може бути неправильно розтлумачена.
Якщо майбутні бунтівники не боятимуться поліцейського з шашкою,
це призведе до непередбачених наслідків.
Я вважаю, що нині ця пропозиція суперечить державним інтересам.
Ви ще не той чин маєте, щоб замислюватися про державні інтереси.
Вибачте. Я просто висловив свою думку.
Скажіть-но, а ви не родич князя Михайла Трубецького?
Так, Ваша ясновельможносте. Це мій батько.
Зрозуміло.
А цей завод під Тулою…
Так, Ваша ясновельможносте!
Він часом не вашому тестеві належить?
Це просто збіг.
Вони запропонували найкращу ціну.
Не сумніваюся.
Сідайте.
Олександре Івановичу, я вважаю,
що зараз вам варто сконцентрувати свою енергію
не на цих транчеонах, прости господи,
а на випадках вуличних крадіжок, що почастішали.
Нічого не поробиш.
-У святкові дні завжди… -Що?
-Перепрошую… -Так?
Нам відомо, що для злочинних дій бандити використовують ковзани.
Більшість випадків зафіксовано на Льодовому ярмарку.
Так. Швидкі, мерзотники.
Поліцейським патрулям не завжди вдається за ними угнатися.
Це можна виправити.
І у вас є ідеї, як саме?
-Скільки коштує? -Ковбаска смачнюща!
Гей!
Таких у цілому місті не знайдете.
Добре, потім зайду.
-Ти подумав? -Так.
Ти програв.
Побачимо, чого ти вартий.
Іноді достатньо просто вибрати правильний момент,
правильне місце і правильний час.
Хвилиночку.
Усе піде тобі до рук.
Прошу.
У цьому весь шик.
На ковзанах ми робимо це швидко. Буржуї не помічають,
що ми полегшили тягар капіталу в їхніх кишенях.
Ковзаєш ти добре,
та мене зараз більше цікавлять твої руки.
Дивись!
Встиг роздивитись? А тепер ти.
Будемо розвивати вправність рук і реакцію.
Ти повторюватимеш, доки не перестанеш про це думати.
Руки мають робити все самі.
Без тебе.
А це в нас зветься «дорожній аксидент».
Ай-яй-яй! Треба бути уважним.
Нічого. З кожним може статися.
Це «дзиґа».
Крутиш пана, доки не скине всю зайву вагу.
Чому «дзиґа»?
Гарно звучить.
Розділ 13.
Шлях до серця буржуя - через гаманець.
Після кожного ексу…
-Чого? -Експропріації.
Треба швидше скинути калим.
Наше товариство має банк для термінових вкладів.
Чаю, шановний.
15 копійок.
Чотири з десяти!
А треба десять із десяти.
Десять разів поспіль.
Знаєш, що це?
-Монета. -Не тільки.
Щоби здобути золото, потрібно срібло.
Це зветься «дірява кишеня».
Адже більшість і так не знає, куди зникає їхній капітал.
Мотю!
А де це ти днями пропадаєш?
Я знайшов нову роботу.
Я ж казав!
Що за робота?
Нічого особливого. Одне товариство.
Яке товариство? Чим займається?
Експропріаціями.
Цікаво.
Це щось сучасне?
Так.
Ти молодець.
Я тобою пишаюсь.
Пий.
Бачити його не можу.
А не треба дивитись. Треба пити.
То хоч пінку з'їж.
Тату!
А вони багатші, ніж я думала.
У них ще є шикарний маєток на Ладозі,
старовинні виноградники біля Ніцци та палац у Ялті,
де скоро буде власне поле для гольфу.
Для чого?
-Нас чекають, мамо. -Так, ходімо.
Ваше благородіє!
Дякую.
Трубецькі!
Дуже рада вас бачити.
Що?
-Княгине. -Графе.
Князю.
Дозвольте представити. Моя дружина Северина.
Моя дочка Аліса.
Дуже приємно.
Миколо Миколайовичу, дякую за запрошення.
Це велика честь.
Ми з вашим покійним батьком приятелювали під час служби на Кавказі.
Чому ви не звернулися по протекцію?
Я вважаю, що за людину має говорити її робота, а не родичі.
-Син свого батька! -Матінко!
Усе, мовчу.
Княгине, радий, що доля звела нас знову.
-І я. -Сподіваюсь, вам сподобається вистава.
Дякую.
Близнюки.
Сузір'я Близнюків складається з двох яскравих зірок,
розташованих дуже близько одна до одної.
Близнюки - перший повітряний зодіакальний знак.
Їм властива двоїстість.
Вони постійно перебувають у гонитві за чимось невловимим.
Їхня стихія - повітря.
Планета - Меркурій.
Їхні інтереси - літературна творчість, політика.
Найзнаменитіші Близнюки -
Петро Перший,
Олександр Пушкін…
і мій чоловік.
-Браво! -Дякую.
Браво!
Панове, я вкраду чоловіка на секунду.
Перепрошую.
Я скучила за вами.
Князю!
Як вам наш вечір?
-Чудово! -Справді?
Я отримав задоволення від вистави.
Хіба могло бути інакше?
Графе, дозвольте скористатися нагодою.
Скоро відбудеться бал Клубу любителів катання на ковзанах.
Матиму за честь…
Боюся, катання на льоду не мій коник.
Мова про вашу дочку.
Як на мене, це чудова ідея.
Ми з чоловіком саме говорили,
що Алісі варто частіше виходити у світ.
Ми розглянемо вашу пропозицію і дамо відповідь у призначений строк.
Дякую.
Доброго ранку!
Встаємо, встаємо, на роботу йдемо!
Хто рано встає, тому Бог дає!
Доброго ранку!
Тату!
Ходімо до лікарні.
Тебе лікар огляне.
Що ті лікарі розуміють? Не тіло треба лікувати, а душу.
Від цього всі хвороби.
Ще раз. Покашляйте.
Одягайтесь.
Ви залишите його в лікарні?
Ні. Немає потреби.
Дякувати богові!
-Я ж казав, дарма хвилювались. -Але ж у нього кров!
Що нам робити, якщо це триватиме?
Пийте більше молока. Воно пом'якшує симптоми.
-Вибачте, мене чекають пацієнти. -Дякую.
Огляд безкоштовний.
Я зараз.
Має ж бути ще якесь лікування.
-Ви не можете його кинути. -Вже пізно.
У нього сухоти. Давно.
На цій стадії ми безсилі. Я не хотів вас засмучувати.
Заждіть! Щось же можна зробити!
Може, кудись поїхати? Має ж бути якесь лікування.
Вам можуть допомогти лише в санаторії доктора Тишлера в Баден-Бадені.
Це в Німеччині. Дуже далеко й дуже дорого.
На жаль, вам це не по кишені. Тому й не пропонував.
Він зможе допомогти?
Відчепися від Григорія Анатолійовича!
У нього он скільки хворих.
Не те що я зі своєю застудою.
Лише він зможе.
Ходімо.
Сам просить.
Твій вихід!
Уперед.
Для першого разу непогано.
Скільки коштує в найом?
-Ти просто котиш сани. -Держи його!
І в потрібну мить відволікаєш клієнта.
Сідай, пане!
Куди ти лізеш? Моя черга!
Пане, я швидше підвезу!
Вези на Нікольську.
Я тебе запам'ятав!
-Акуратніше! -Так, звісно.
Та хто ж так возить? Як уперше, їй-богу!
Дорогу запам'ятав?
Тут же все покинуте.
Ані душі.
У цьому й суть.
Нам тут сусіди не потрібні.
Корабель?
А ім'я в нього є?
Звісно! Фрегат «Дірявий».
Якщо так і далі піде, весною дірки залатаємо,
вітрила виправимо і…
І можна плисти.
Куди?
У світле майбутнє.
Ласкаво просимо.
Ну ж бо! Чого став?
Допоможи з цяцьками.
От і рибонька на нерест пішла.
Святкова, свіженька.
Ще чорнилами пахне.
А це що таке?
Я не знаю.
Це було в нього в кишені. Я й узяв.
Покажи.
Що там?
Це запрошення
на бал Імператорського клубу любителів катання на ковзанах.
Це ж найжирніші вершки суспільства.
Дві штуки! Ясна річ, ми з тобою гарцюємо!
Хороший навар буде.
Ти пику свою бачив? Тебе туди з десятьма запрошеннями не пустять!
-А ти свою? -Я й не напрошувався.
Усе просто.
Матвій скаже, хто піде з ним.
-Я? -З ним?
Він же зовсім зелений! Дурню пощастило!
Умінь дурня виявилося достатньо, щоби здобути ці запрошення.
Тобто, мене не пустять, а його пустять?
У такому одязі?
Ти маєш рацію.
У такому одязі не пустять.
Й останнє.
Ковзани.
-А що - ковзани? -Дай-но глянути.
Ось.
Вони надто примітні. Дамо старим відпочити.
-Ну… -Їх краще не виставляти.
Чим не аристократія?
Барон!
Що дорожчий твій одяг,
то менше підозр ти викликаєш у панства.
Тут зустрічають по одежі, а випроводжають теж по одежі.
Ось запрошення.
Я не можу! Вибачте, будь ласка.
Кажу вам, у Парижі зимою нема чого робити.
Ми з графом Бобринським померли б від нудьги, якби не це.
-Ви що, читати розучились? -Прошу, панове.
-Ваші ковзани, графине. Розмір ваш. -Дякую.
Який милий!
Вітаю, мадемуазель.
-Ти його знаєш? -Ні.
-…шампанського? -Те що треба!
-Ти їх знаєш? -Ні.
Але тут усі вдають, що знають один одного.
Просто всміхайся.
Після вас, мадемуазель!
Дякую.
Доброго вечора.
-Брют? -Брют.
Дякую.
-Ну от. А ми тепер без шампанського. -Там ще є.
Ой, як слизько!
-О! А де профітролі? -Отам, пане.
Отам?
На нас чекають великі справи.
Профітролі!
Які смачні! Профітролі.
А ти чому не їси?
-Не соромся. Охолонуть. -Панове, шампанського?
Перепрошую. Моя провина.
-Ти не постраждав? -Ні.
Нахабний і невихований.
Підморгуючи дамі,
він грубо порушує правила етикету.
Так.
Шановні гості балу!
Я вітаю вас у Михайлівському замку!
Ще ніколи наш бал не виглядав так розкішно!
І все це стало можливим лише завдяки щедрості
Великого князя Костянтина Олексійовича!
Браво! Браво!
Я радий вітати вас на нашому маленькому святі!
Я певен, що у 20-му столітті буде ще веселіше!
Ура!
А зараз перед вами виступить офіцер, князь Аркадій Трубецький!
Прошу вельмишановне панство звільнити центральну частину ковзанки.
Який чудовий вечір!
Котра з них?
Ви надто примітивно мислите, друже.
Перепрошую.
Ковзани малуваті.
Коли немає війни, в офіцерів завжди звільняється купа творчої енергії.
Це так гарно.
-Браво! -Неймовірно!
Який стрибок!
Браво!
-Дякую за все. -Браво!
Дуже радий вас бачити.
Міс Джексон, Еліс.
Ваш виступ справив на мене незабутнє враження.
Сподіваюсь, не лише на вас.
Міс Джексон, ви дозволите мені запросити Еліс на вальс?
Я гадаю, це чудова ідея. Еліс!
Еліс?
Я не дуже добре стою на ковзанах.
Просто стійте, Алісо. Я все за вас зроблю.
Алісо, я можу бути з вами відвертим?
Так.
Мені все життя ніби чогось бракувало.
Я весь час відчував якусь дивну,
майже містичну пустоту у своєму серці.
З цим краще звернутися до лікаря, не до мене.
Дотепно.
«Я, молодий та нежонатий, ціную швидкість ковзанів.
І взимку я люблю гуляти. Це заміняє лікарів» .
Відколи я вас побачив,
я вже не можу уявити свій світ без вас.
Князю, я ж розмовляю з вами вперше в житті.
Я зовсім вас не знаю.
Вибачте, що турбую,
та є невелика проблема, що потребує вашої участі.
Я зараз до вас підійду.
Проблема може стати великою.
Алісо, вибачте, я мушу ненадовго вас залишити.
Я проведу вас до міс Джексон.
Дякую, князю, та я ще покатаюся. Повчуся.
Так, звісно.
Ні. Я завжди тримаю годинник у цій кишені. Ось у цій.
Куди він міг подітися? Певно, хтось його вкрав.
-Князь Трубецький. -Тут така ситуація…
-Дякую. -Прошу.
-Це ви! -Я.
Це був дурний заклад. Я не хотів вас налякати.
Заклад?
У вас специфічні уявлення про анатомію.
Це я про ваш витвір на моєму балконі.
Ну, я так бачу.
Відтоді ви дуже змінились.
Такі часи. Усе швидко змінюється.
Не можу знайти гаманець!
Він був у кишені ще хвилину тому. А зараз немає!
Ви не так зрозуміли. Мабуть, настав час прощатися.
Заждіть!
Зробімо так.
Я не зчинятиму галас, якщо…
-Скажу оркестрові. -Соляний провулок, 13.
Завтра опівдні.
Але ж це шантаж.
Саме так.
Пані та панове, у нас сталося невеличке непорозуміння.
Прошу під'їхати до ротонди, якщо вам здається,
що ви щось загубили…
Ваша ясновельможносте, я вас шукав!
Не можна спізнюватися на іменини до бабусі.
Де мій брегет?
Якщо ви помітили…
Ми ж домовились?
…когось незнайомого та підозрілого, повідомте князя Трубецького.
Аркадію Михайловичу!
А чому оркестр не грає?
Зараз усе владнаю.
Панове, що відбувається?
-Не бачили білого песика? -Кого?
На ковзанці загубився песик княгині.
-Закривайте, щоби не вибіг! -Швидше!
-Песик? -Зараз ніхто не виходив?
До кого це ти залицявся?
Ні, Ваше високоблагородіє!
Ти часом не закохався у представницю ворожого класу?
Головне - не забувай, хто ти і звідки.
Туди.
-Анна Павлівна! -Мамо рідна! Та ми за місяць…
Великий князю, ви загубили годинник.
Сьогодні гуляємо!
Тату, ти не спиш?
Можеш наточити до завтра, будь ласка?
-Що це за ковзани? -Це для роботи.
А з твоїми що не так?
Нехай вони поки вдома полежать.
Там просто не можна на таких старих. Тобто старовинних.
За правилами безпеки.
Начальник дуже суворий.
А де ти був усю ніч?
Що це на тобі? Ти пяний?
Тату!
Ти краще на це подивись.
І це не все. Ось іще.
Подивись.
Ось.
Ось іще.
Ось.
Треба їх кудись покласти.
Де там наша коробочка?
Матвію!
Нечесні гроші добро не принесуть.
Яка різниця, чесні чи нечесні?
Честь є лише в тих, хто може її собі дозволити.
Матвію! Ці гроші треба повернути туди, звідки вони прийшли.
Поки не пізно. Пообіцяй мені, Матвію!
Не поверну.
Вони нам потрібні.
Щоб тебе вилікувати.
Лікар мені розповів.
Тобі треба до санаторію в Німеччині.
Синку, ти… Ти не розумієш.
Ти хочеш врятувати моє тіло, а я - твою душу.
Що як немає ніякої душі?
Немає того світу?
Є лише цей, а далі нічого немає?
Що ти таке кажеш? Він же все чує!
А що як і Його немає?
Пішли!
Швидше, швидше!
Ритмічніше!
Не сутультеся!
Молодці!
Продовжуйте.
Сильніше бий!
Як бачите, перед вами летучий ковзальний загін швидкого реагування.
Я правильно розумію?
Це була ваша давня ініціатива створити такий загін?
Миколо Миколайовичу! Нам надходять чіткі директиви з міністерства
направити всі ресурси на боротьбу з політичними злочинами.
Учора на ковзанці Імператорського клубу було пограбовано Великого князя.
Викрадено безцінну сімейну реліквію, годинник його діда.
Думаю, вам не варто нагадувати, ким був його дід і як його звали.
Пам'ятаю. Дуже добре пам'ятаю.
Я впевнений,
що це справа рук банди, яка орудує на каналах.
Замах на майно імператорської сім'ї
може бути прирівняно до тероризму.
Як швидко ваш загін може розпочати роботу?
Завтра патрулюватимемо канали.
Чудово.
Бачите, Миколо Миколайовичу? І дерев'яні палиці стали в пригоді.
Ставай!
Як спалося?
Ми тобі не дуже заважали?
Ні, все нормально.
Алексе!
Можна, я поки що тут поживу?
Чому «поки що»? Звісно, живи.
Ходімо.
Підйом, товариші!
Відпочиньмо від відпочинку. Це тобі не знадобиться.
Тут майже половина.
Ви можете зателефонувати до санаторію,
Тишлерові, та домовитися про все?
А я знайду решту.
Приберіть це для професора Тишлера.
Я зателефоную. Але вам треба поспішати.
Боляче! Я ж іще живий!
Здається, я захворіла.
Це недобре.
Я звелю Проші принести вам гарячого чаю.
І…
імбирного печива.
Позич карбованця!
Я що, банк?
Ти куди?
Тпру!
Стій!
Чекайте тут.
Ви прийшли!
-Ви ж мене не виказали. -Ходімо.
-Сюди? -Так. Швидше!
-Що це за місце? -Тут же написано.
ЖІНОЧІ КУРСИ.
Але я…
-Я маю тут щось дістати? -Ні.
Маєте побути моїм чоловіком.
Там буде Менделєєв!
Так…
В'яземська!
-Це ви? -Так.
Ваша черга.
А ви заждіть.
Прошу.
Таким способом, формула завершує рівняння.
-Все правильно. -Я здивований.
Друзі мої!
Винюся й каюся. Спізнився.
Прямо з вокзалу.
Дочекались.
Не було б прикро, якби спізнився я.
Але ж спізнився потяг!
Як завжди.
Бачу по очах, що ви не сердитесь.
Він, як завжди…
Продовжимо!
Що це в нас, точніше, хто це в нас?
Мадемуазель, дозвольте представитись. Дмитро Іванович.
-А як вас звуть? -Аліса.
Аліса? Дуже приємно.
Отже…
Я зовсім не очікувала зустріти вас.
Я майже напам'ять знаю «Основи хімії».
А це ми зараз перевіримо.
Дозвольте-но.
-Початок непоганий. -Дякую.
Молодець!
Скажіть ви подрузі своїй, дівчата…
Слухайте, а це сміливо!
Дуже сміливо й непогано.
Колеги!
Мені все зрозуміло. Зараховуємо.
Не поспішайте, Дмитре Івановичу.
Гадаю, ви маєте дозвіл батька чи чоловіка на ваше навчання?
Звісно. Мій чоловік тут.
Будьте люб'язні.
Мені до душі ваша сміливість.
-Дякую. -Справді сміливо.
Ось її чоловік.
Я? Так. Чоловік.
Я з усім згоден.
Ось бачите!
Всю голову мені проточила дружина.
«Хочу женитися, тобто, вчитися
на Вищих жіночих курях».
Курсах!
Курсах.
Бачите? Навіть чоловік категорично не проти, а за.
Так.
Будь ласка, колеги, зарахуймо її!
Не поспішайте, Дмитре Івановичу.
Ви вже написали дозвіл?
-Ні. -Як це?
То пишіть швидше.
Дайте йому, будь ласка, папір.
Давайте!
Йдіть-но. Пишіть.
Не гайте часу.
Сміливіше!
Прошу.
Ну?
Своїми словами.
Прошу.
Зробіть ласку.
Молоді люди, у якому храмі ви вінчалися?
-У Володимирському. -В Андріївському.
Наступна.
То поговоріть із батьком!
О, яка чудова ідея!
Як це я сама не здогадалася?
Прошу. До ваших послуг.
Це називається сарказм. Не чули про таке?
Ви не знаєте мого батька.
У нього інші погляди на те, чого вчитися панні з пристойної родини.
Не розумію.
А якби вам вдалося пройти цю комісію, що тоді?
Однаково б дізнався.
Я була готова піти з дому.
Усе залежало від екзамену.
Звідки ж я знав?
Ви не казали, що треба буде писати, що питатимуть різне.
Я гадала, у вашій роботі треба вміти добре брехати.
Дайте вашу руку.
Дякую вам.
Що це?
Ваша винагорода.
Я прийшов не заради цього!
Заберіть.
Не бійтесь, нікому не скажу.
Просто уявіть, що ви їх у мене непомітно витягли.
Їдьмо назад.
Ну, як ви зазвичай це робите.
Ти нічого про мене не знаєш!
Ти виросла у великому палаці, а я народився під сходами.
-Що? -Так, я не вмію читати.
-Краду в багатіїв. -Що ви…
А ви багато віків обкрадаєте бідний народ.
Вибачте!
-Я нікого не обкрадаю. -А тобі вже не треба!
Твої предки постаралися.
-Звідки у вас той палац? -Дідусь збудував.
Ага. А скільки у твого дідуся було кріпосних душ?
Тисяча? Дві?
Десять.
Но! Пішла!
Я не хотіла вас образити.
Ви маєте рацію.
Я справді нічого не знаю про життя бідних людей.
Тобто, я хотіла сказати, звичайних.
А навіщо вам вчитися? Для чого?
Ну як же?
Завдяки знанням учені можуть зробити цей світ кращим.
Перемогти смертельні хвороби.
Покращити життя всіх людей, не лише багатих.
Розумієте?
Тпру! Приїхали!
Я навіть не знаю, як вас звуть.
Аліса Марія Августа фон Шлезенберг-В'яземська.
А вас?
Матвій.
Просто Матвій.
Я все ж маю якось вам віддячити.
Краще…
Ходімо зі мною.
Я хотів сказати, не зараз.
Можна ввечері.
Погуляємо, покатаємось на каналах.
Я покажу вам зовсім інший Петербург.
Матвію, ви кличете мене на таємне побачення?
Так.
Це вже занадто!
Тобто на прогулянку!
Подайте пальто.
Далі вам не можна.
-А п'ять копійок? -Заждіть.
То як щодо…
Можливо, колись…
З Різдвом тебе, хлопче! Дякую!
Усе в тебе буде! Й удача, і красуня на додачу!
Дякую! І вас із Різдвом!
Налітай!
Може, чаю, га?
-Візьми. -Дякую, пане.
Стережися!
-Акуратніше! -Вибачте.
Ваше.
Я не знаю, що я більше люблю: твою щедрість чи твою мудрість.
Я подумав, що діамантів багато не буває.
Алісо!
Не хочете приміряти свою прикрасу?
Повірте, дочко, ваше анітрохи не гірше.
Яка краса.
-Дякую. -Чудово!
Так, дуже гарно.
Для вашого подарунка вийдімо…
-Куди? -Надвір.
Я не дивлюсь!
Ось!
Безкінна карета.
Таких лише три в усьому Петербурзі.
Одна в імператора, друга в банкіра Рябушинського,
а третя - у мого коханого прекрасного чоловіка.
Ти - диво!
Скільки ж вона така проїде?
До першої вибоїни?
Це правда.
Нас легше навчити літати, ніж ями забивати.
Федоре, ями та вибоїни - це наша стратегічна перевага
перед західними партнерами.
Доки дороги в нас погані, ми непереможні!
-Як ця штука працює? -Все дуже просто.
Ось. Натискаєте на цю педальку, колесо крутите, як треба…
А це - для стопоріння.
Ось ця педалька. От і все.
А ну ж бо…
Не їде!
-Яка педаль? -Права!
Обережно!
Куди ж ви?
Цікава іграшка.
Іграшка? Жартувати зволите?
Цілих 10 коней тут уміщається.
І жоден на мостову не гидить.
-А тепер - подарунок для Аліси. -Швидше!
Дім для вашого пухнастого друга.
-Дякую. -У мене чудова ідея!
Їдьмо сьогодні на різдвяну службу на локомобілі.
Чудово! Так, Алісо?
Я ще не одужала.
Якщо можна, я залишусь удома.
Що ви тут робите?
Сьогодні Різдво. У мене є для вас подарунок.
Що? Вас можуть побачити!
Я ж обіцяв вам прогулянку Петербургом.
-Матвію, ти збожеволів? -Обережно!
Я не можу просто так вийти з дому, особливо в такий час.
Я вам допоможу.
Матвію!
Усе гаразд.
-Я сама. -Зажди!
Але я зовсім погано катаюся. Ти ж бачив.
Ми це зараз виправимо.
Так. А зараз трохи швидше.
Не виходить.
Дурниці! Щоби вийшло, треба просто припинити про це думати.
Давай разом.
-Один… -Один…
-Два… -Два…
Один…
Тримайся! Не опускай очі.
Один, два…
Забудь про все й дивись уперед.
От і все.
Там, попереду - Лев'ячий міст.
Проїдеш під ним - збудеться бажання.
Усі ці ліхтарі запалює мій батько.
-Справді? -Так.
-Не бійся! -Ти що, Матвію?
Дивись.
Буцається!
ЦИРК ЧИНІЗЕЛЛІ
Дай-но.
…ніж сто разів почути!
-А що там у нього? Бачиш? -Прикрий мене.
-Ти куди? -Отак…
Це борошно.
Я зрозуміла!
При розпиленні зростає площа реакції.
-Розумієш? -Ні.
-Дуже смачна! -Дякую.
Дякую.
-А як… -Просто кусай.
Слухай, а ходімо подивимось борців!
-Ми ж хотіли на гойдалку! -Ми туди повернемось.
Матвію!
ГАРЯЧІ ПИРІЖКИ
Оце так зустріч!
Алекс. Марго.
А це Аліса.
Доброго вечора.
Я пам'ятаю Алісу.
-Аліса? -То які плани?
-Ми хотіли… -Можна?
Прогулятись удвох? Яка нудьга!
Гоп!
Кількість переходить у якість.
Вода повільно гріється, а потім раптово скипає.
Ви й не помітите, як усе тут скипить
і ця імперія перетвориться на велику хмару пари.
То ви вважаєте, що для досягнення соціальної справедливості
більшість має відмовитись від своєї власності?
У більшості немає власності. Проблема - не вони,
а пануючий клас узурпаторів,
яких треба замінити на народну раду.
Ось!
Прочитайте цю книгу.
Певен, вам більше стане зрозуміло.
Це мій різдвяний подарунок.
За різдвяний подарунок!
Так!
Дякую.
КАПІТАЛ
Ви навели приклад про воду. Але ж пара - це теж вода.
Змінюється лише форма, а суть та сама.
Невже щось зміниться,
якщо замінити одну, як ви кажете, узурпуючу меншість на іншу?
Ось!
Вони не бажають відмовлятися від привілей, тому зміни не відбудуться мирним шляхом.
-Так! -А ти що думаєш, Матвію?
Я думаю, нам варто бачити те, що в нас є спільного,
а не відмінного.
Чому ви її слухаєте?
Вона ж сама буржуйка.
Що вона ще скаже?
А цей підлабузник з усім погодиться,
щоби швидше до неї під спідницю залізти.
Бачили, знаємо!
Перепроси.
Я тобі зараз велику таємницю відкрию.
Там, де треба, у них усе однакове.
І в графинь.
Й у швачок.
Що, сучий сину?
Покажу!
Накажіть їм припинити!
Я не можу їм наказувати. Я можу лише порадити.
То порадьте!
Я раджу вам припинити!
-Зовсім береги поплутав! -Чому ти такий неввічливий?
А ти чому б'єшся?
Алексе!
Ну яке ж свято без бійки?
-Звучить, як тост! -Ти куди пішов?
Потерпи.
Матвію!
Дякую.
Я неушкоджена, а ти…
Дрібниці. Заживе до весілля.
Я б дуже хотіла, щоб ця ніч ніколи не закінчувалась.
Але…
Але?
Я маю вам сказати…
Мене збираються видати заміж.
Але…
Ви ж так хотіли вчитися.
Невже ви вийдете заміж без кохання?
Кохання - це лише сліпі статеві інстинкти, які…
керують нашою поведінкою.
Вам пора.
Прощавайте.
Ох, краса!
Життя одне, тож пий до дна!
О, розпивна! Гей, друже!
Будь люб'язний, 40 крапель кминної. Дві чарки. А краще три!
І вуса підітри!
Ох, друже мій!
Наливай!
А втім, беру цілу карафу! Я сьогодні багатий.
Я багатий. Решти не треба.
Красно дякую.
Бувай здоровий!
Пане, ви гаманець зронили!
Гаманець. Мій гаманець.
Марусю!
Марусю, ти куди? Ти ж розіб'єшся!
Пані та панове!
Урочисто вітаю вас з майбутнім алкогольним сп'янінням!
Стій!
Поліція! Попався, негіднику!
Йди додому.
Йди додому!
Лягай!
Мухо!
Тікаймо!
З дороги!
Пригнися!
Ану, сторонись!
-Дорогу! -Відійди!
-Розійдись! -Ану, розійдись!
Ух ти.
-Крути мене! -Давай!
Пірнай!
Мухо!
Давай!
Розбігаймося.
Матвію!
Дякую.
Куди?
Дякую.
Вам дуже пощастило. Кістку не зачепило.
Обережно.
Рекомендую виключити будь-які фізичні навантаження.
Ось, візьміть. Це від болю.
Дякую.
Міс Джексон, Еліс, вітаю.
Боже милий! Що сталося?
Незначне поранення на службі.
Я не міг пропустити нагоду побачити Еліс.
Можна вас провести?
Йдіть-но.
Алісо, я не встиг сказати найголовніше…
Мені приємна ваша увага, князю, але мене цікавлять зовсім інші речі.
Будь-яка дівчина була б щаслива…
Я знаю.
Що?
Я знаю, що ви не така, як усі вони.
Ви сучасна, розумна.
Жінка 20-го століття.
Повірте, наші погляди більш схожі, ніж ви думаєте.
Гаразд.
Як ви ставитесь до вищої освіти для жінок?
Вам буде важко в це повірити, але…
Я ліберал.
Я за повну рівноправність жінок. В усьому.
І за їхнє право голосу теж.
Але ж у нас немає виборів.
Князю, ваше місце - поруч з Алісою.
А зараз мені потрібні двоє помічників.
Чоловік і жінка.
Інь і янь.
Їхня енергія поєднає елементи
для мого наступного акту.
Северино!
Зробіть мені честь. Оберіть помічників для мене.
Мені здається, Аліса та Аркадій
ідеально підходять.
Прекрасно!
Алісо, Аркадію! Підійдіть до мене зі своїми свічками.
Алісо, прошу, станьте зліва,
з боку серця.
Аркадію, а ви станьте справа.
Зараз ви маєте піднести
ваші палаючі свічки до поверхні цієї чаші.
Увага!
Ви маєте зробити це одночасно.
Один!
Два!
Три!
Молоді люди,
я відчуваю, що ваші енергії створені одна для одної!
Якщо це так, то вогонь не опалить мене.
Неймовірно!
Через вашу енергію вогонь не опалив мене!
Алісо!
Я ж казав! Дуже сильна енергетика!
Це так званий холодний вогонь.
Алісо!
Берете етиловий спирт.
Я прошу вас припинити.
Змішуєте з борною кислотою.
Спустіться вниз!
І запалюєте суміш.
Я вам наказую!
Це полум'я не опалює.
Отже, це не магія, а звичайна хімія.
Певна, ви знаєте: коли почне горіти спирт,
вогонь стане небезпечним.
Перепрошую, шановне панство.
Тату!
-Алісо, я б хотів поговорити з вами. -Батьку!
-Ви ж завжди стукали. -Про сьогоднішній вечір.
Що ви ховаєте? Дайте.
Схоже, декабристи так нікого нічому й не навчили.
Схоже, усі наші біди від того,
що ми перестали шмагати своїх дітей.
Сходити за різками?
-Чи ви запаслися? -Ваша іронія недоречна.
Це лише книги.
Ви навіть не уявляєте, яку пожежу вони здатні розпалити!
У піч!
КАПІТАЛ
Чого стоїш? Геть!
Добре.
Давай. Я тебе тримаю. Роби, як я!
Дивись на мене. Тепер повертаємо. Мотю!
Не дивись униз.
Завжди дивись уперед.
Тепер спробуй сам.
Спробуй сам!
Ну ж бо. Отак!
Молодець.
Тату, дивись, як у мене виходить!
Молодець, Мотю! Вниз не дивись!
Завжди дивись уперед.
Тату?
Тату!
Нечесні гроші добро не принесуть.
Ці гроші треба повернути туди, звідки вони прийшли.
Пообіцяй мені, Матвію!
Обіцяю.
Завтра я від'їжджаю.
Назад до Англії.
Сьогодні я побачила у ваших очах те,
що допомогло мені багато чого зрозуміти.
Усе своє життя
я жила не так, як хотіла.
Я пливла рікою життя,
знаючи наперед, куди вона винесе мене.
Я не змогла знайти в собі сміливість поплисти проти течії.
Ось мій останній урок.
Не живіть за чужими правилами.
Живіть за своїми.
Ви знаєте, чого насправді хочете?
Тоді пообіцяйте, що підете за своєю мрією.
Найважчі рішення іноді буває найлегше прийняти.
Залиш собі.
Не можу. Я пообіцяв.
Де ж Граф?
Чекаємо.
Це твоє остаточне рішення?
Чому ти тоді взагалі прийшов?
Хотів сказати це вам в очі.
Клятва батькові - це святе.
Порушувати не можна.
Хто?
Стій!
Стій, кажу!
Федоре!
Дівка за кермом!
Приголуб мене. Якщо жити, то як уві сні…
Нічого з Графом не трапилось!
Я ж кажу, він до Дусі побіг відлежатися. Вранці прибіжить.
Граф ніколи…
Вона тебе шукала.
Аліса?
Я пішла з дому.
Я збираюся до Парижа.
До університету. Там найкращий хімічний факультет.
Є коштовності.
На все вистачить. І на квитки, і на лікування твого батька.
Ось.
Тепла вистачить на всю ніч.
Тут не так затишно, як у твоїй кімнаті, але, сподіваюсь, ти виспишся.
Так.
Добре, що ти тоді зайшов до мене.
А де ти спиш?
Я сплю унизу.
Це каюта Алекса.
Вранці ми поїдемо на вокзал.
Дізнатися про наступний поїзд на Париж.
Добраніч.
Матвію!
Скажи-но,
ти не хотів би поїхати зі мною до Парижа?
Скажи мені щось французькою.
Перше, що спаде на думку.
Я кохаю тебе.
І що це означає?
Панове!
Вас оточено!
Опиратися марно!
Виходьте по одному з піднятими руками,
інакше ми будемо змушені вжити заходів.
Там фараони!
У вас 30 секунд.
Ваш час вийшов, панове!
Уперед!
Горимо!
Нас оточили!
Вони усюди!
Там поліцейські!
Ми саме збирались це обговорити.
Ви хотіли відмовитись від своїх привілей заради простого народу.
Не треба! Вона тут ні до чого.
Вона не постраждає. Ми обміняємо її на свободу.
-Алексе, немає чим дихати! -Люба, ми вже йдемо.
У нас немає часу на твоє лицарство.
-Алексе! -Йдіть!
Алексе!
-Йдіть! -А ти?
Йдіть. Я знаю, що роблю.
Сюди!
Руку!
уперед!
Пішли!
Стій! Туди!
Сюди, сука!
Держи її!
Пусти!
Ну ж бо.
З цього боку.
Як тоді з балкону.
Пусти, вилупку!
Матвію, а ти? Як ти виберешся?
Я слідом за тобою.
Не поспішайте.
Я ж казав, головне - не забувай, хто ти.
-Алексе… -Що це?
Ні!
І звідки.
Живий.
Це всі?
У мене заручниця!
Дворянка!
Дочка міністра.
Її звуть Аліса.
Блеф?
Не стріляти!
Відпусти її! Дівчина тут ні до чого.
Звільни всіх, тоді й поговоримо.
Прискортеся, бо не буде кого рятувати.
Підніміть їх!
Його теж.
Але ж він зрадник!
Це наш зрадник. Дивись, як вони його зіпсували.
Тепер твоя черга!
Мені потрібні гарантії, що ти їх звільниш.
Слово офіцера.
Ви вільні.
Тримайся за мотузку.
Ловіть!
Матвію!
Давай ще, якщо тобі полегшає.
-Ні! -Бандити тікають. Що накажете робити?
Схопити негідників.
Схопити їх!
У неї все буде добре.
Добре?
Я її більше ніколи не побачу.
Я про неї, а не про тебе.
Стій!
Я стрілятиму!
Ось чого зараз варте офіцерське слово.
А ти думав, що у вас є шанс?
уся ця держава з її багатовіковою історією
стоїть на тому, щоби ви не були разом.
Ми кохаємо одне одного. Держава тут ні до чого.
Цікаво.
Тобі пора.
Вогонь розтопив лід.
Розбіжись і стрибай.
А ти?
Капітан залишає корабель останнім чи тоне.
До зустрічі на тому березі.
Хто це там на носі?
Влучив.
Ні!
Вашій дочці дуже шкода.
Вона не знала, до кого піти.
Я певен, що такого більше не повториться.
Миколо Миколайовичу, знайдіть у собі сили пробачити їй.
Но! Пішла!
Григорію Анатолійовичу! Там рибалки привезли обмороженого.
Опускайте.
Біля берегу лежав хлопець.
Подивились - наче ще живий.
Був.
Грійте воду.
У результаті вдало проведеної операції
було припинено діяльність банди злодіїв, що орудувала на каналах та ковзанках.
Нею керував рецидивіст Олексій Тарасов на прізвисько Алекс.
Нами було конфісковано цінні речі.
Я гадаю, що це фамільний годинник Великого князя,
який викрали на імператорській ковзанці.
Алісо!
Мої вітання.
Аркадій попросив у мене вашої руки.
І я відповів йому згодою!
Федоре, шампанського!
Ура!
Княгине.
Красуня.
Ми дуже за вас раді!
Сьогодні ж оголосимо про заручини під час новорічного балу.
Так?
Вітаю вас.
Це на щастя!
Завжди дивись уперед.
Зрозумів?
Спробуй сам.
Не дивись униз!
Завжди дивись уперед.
Ти просто з того світу повернувся.
Ось.
Матвію!
Батька привезли до нас.
Будь здоровий.
Зараз. Григорію Анатолійовичу!
Дякую вам за все.
Микола Миколайович чекає на вас у локомобілі.
Граф фон Шлезенберг-В'яземський з дружиною!
Миколо Миколайовичу!
Ласкаво прошу на наш скромний маскарад.
Мої вітання, Северино Генріхівно.
Маю для вас невеличкий сюрприз на честь свята.
Мій годинник!
Ви його знайшли!
Неодмінно розповім про вашу старанність своєму найяснішому племіннику.
Дякую, та це повністю заслуга князя Аркадія Трубецького.
Я пам'ятаю князя.
Ковзани!
За нашою старою сімейною легендою,
цей годинник - єдина цінність, яку Марія-Антуанетта винесла з Версалю,
коли його атакували ті селяни в червоних ковпаках.
І знаєте, де вона його сховала?
Де?
Втім, не перед дамами.
-Прошу. -Дякую, Ваша ясновельможносте.
Князь Олсуфьєв з дружиною!
Ви що?
Швидко збирайте! Чого стоїш?
Знаєте, скільки це коштує?
Це ж екзотичний фрукт!
-Держи. -Дякую.
Я вам не ворог.
Мине час, ви краще мене пізнаєте, і тоді…
Вибачте, князю. Мені треба відійти.
Я вас проведу.
-Князю! -Я можу піти сама?
Князю! Не проходьте повз!
Звичайно.
Князю! Прошу вас, князю!
Гей, хлопче, дай нам по чарочці.
Алісо!
Я купив два квитки.
Ми ще можемо встигнути на поїзд.
Що ти робиш?
Він вам заважає?
Швидко до залу. Швидко!
У цей знаменний час, у переддень нового століття,
я хотів би оголосити всім вам про радісну подію в моїй родині -
заручини моєї дочки Аліси та князя Аркадія Трубецького!
-Ура! -Князю, а де Аліса?
Я зараз її знайду.
Друзі, залишилась одна хвилина!
Рахуймо всі разом! 60!
59!
58!
57!
56!
55!
54!
Ось. Вона стояла тут.
52!
51!
Із С.-ПЕТЕРБУРГА ДО ПАРИЖА
Швидше!
Чотири!
Три!
Два!
Один!
Ура!
Швидше!
-До уваги пасажирів! -Встигнемо!
-Посадка на «Норд-Експрес». -Туди!
Пройдіть, будь ласка, до вагонів.
Ми встигаємо.
Дорогу!
Сюди не можна на коні!
Стій!
Князь Трубецький, четвертий відділ.
Ці росіяни!
Петербург зводить людей із розуму.
Щасливої дороги.
А ваші квитки? Дякую. Чудово.
-А ваш квиток? -Там же два.
-Ні, лише один. -Що?
Нічого не розумію. Було два квитки.
-Пропустіть нас. Ми заплатимо. -Заплатите. У касі.
У вас є ще п'ять хвилин.
Я піду з тобою.
Я встигну.
Ти втомилась. Сідай.
-Сідай. -Ви заходите, панно?
Дякую.
Прошу.
Ви до Парижа без багажу?
Так.
Не хвилюйся, я скоро.
Сюди, будь ласка.
Дякую.
Не випускайте її, якщо я не встигну.
Будь ласка!
Проходьте, будь ласка.
-Матвію! -Куди ж ви, панно?
Ви збожеволіли? Поїзд уже рушив.
Матвію!
Ваше благородіє!
Матвію!
Будь ласка!
Ваше благородіє!
Крові немає.
-Що ж ви… -Другий квиток.
Заждіть, а з вами все гаразд?
Так.
Гаразд. Що ж із вами робити? Проходьте до купе.
Вони чарівні.
ЧОТИРИ РОКИ ПОТОМУ
-Дмитре Івановичу! -Так?
Мені відомо, що моя дочка вже кілька років веде з вами
приватну кореспонденцію.
Ну, оскільки ви знаєте й говорите про це,
я б не ризикнув називати це приватністю.
Ви про це не казали!
Сідайте-но.
Дмитре Івановичу, ви ж спеціаліст у галузі хімії.
Як оцінюєте її роботу в університеті?
Чули? Спеціаліст. Це кумедно.
Як спеціаліст, хочу сказати вам, що
за цей час вона досягла справді визначних результатів.
Ба більше, я впевнений, що наступного року вона здобуде
наукову ступінь і стане першою дівчиною, яка добилася такого високого звання.
Так.
А потім наука відкриє їй свої обійми.
І двері кращих європейських університетів будуть перед нею відкриті.
А…
А як щодо вітчизняних університетів?
Миколо Миколайовичу,
за Уставом жінки не мають права викладати на кафедрі.
Не Священне ж писання. Допишемо.
Так!
Правильно?
Що тут у нас? Так.
Змішуємо необхідну кількість
борної кислоти та етилового спирту
і додаємо сірчану кислоту для ініціювання реакції при подальшому нагріванні.
Борно-етиловий ефір, що виділяється, горить синім полум'ям і не опалює.
Подивіться.
Гарно, чи не так?
Я дуже люблю показувати цей дослід.
У мене з ним пов'язана особиста історія.
-Пані Алісо! -Так?
-Розкажіть. -Так! Дуже цікаво!
Обов'язково розкажу, але якось іншим разом.
А зараз ми подивимось, як виглядає ця реакція мовою хімії.
Отже, етиловий спирт ми змішуємо з борною кислотою.
У неї на лекціях аншлаги.
Ми отримуємо борний етиловий ефір, що горить синім полум'ям і - що?
І не опалює.
-Тільки обережно, гаразд? -Звісно.
Їдьмо!
Отак. Не дивись під ноги. Дивись уперед.
Молодець.
У тебе вже чудово виходить! А тепер спробуй сам.
Дивись, який спритний!
Весь у батька.
-Петю, дивись! -Он як тато може!
Чудово, так?
Біжи.
От розумник.
ПЕРЕКЛАД СУБТИТРІВ: ЮЛІЯ КОЧЕГАРОВА