‎BAZAT PE EVENIMENTE REALE
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Inspirați, expirați.
‎La următoarea inspirare ridicați brațele,
‎împreunați palmele...
‎uitați-vă la degetele mari ‎și îndepărtați umerii de urechi.
‎Expirați și deschideți brațele.
‎Așa. Uitați-vă către mâna stângă,
‎în stânga.
‎Rămâneți așa! Foarte bine, Alicia!
‎Bine.
‎Aliniază-ți picioarele, Leonora! Așa.
‎Curbați coloana.
‎Capul se ridică ultimul.
‎Țineți ochii închiși
‎și brațele pe lângă corp.
‎Relaxați-vă respirația!
‎Scade ritmul cardiac.
‎Bine, deschideți ochii.
‎Bravo, fetelor!
‎- Pe joi. ‎- Mulțumesc!
‎- Mulțumesc, Tomás.
‎Eu îți mulțumesc.
‎- Mersi! ‎- Mulțumesc!
‎Sunt lihnită.
‎- A fost grozav. ‎- Mulțumesc!
‎A fost o oră super!
‎Da, și eu.
‎Cheesecake-ul e uimitor.
‎- Îmi dai o felie, Alicia? ‎- Sigur.
‎Cred că am făcut întindere. Am exagerat.
‎Crezi? Data viitoare va fi mai bine.
‎Știi ceva de Beba?
‎S-a dus la New York
‎cu o prietenă.
‎Adică, nu noi.
‎Se tot plimbă de când i-a murit soțul.
‎Sper să cunoască pe cineva.
‎- Îmi dai cheescake-ul, Alicita? ‎- Da, scuze.
‎Ce face Ignacio?
‎Bine.
‎Încă merge la serviciu.
‎Nu s-a pensionat?
‎Ba da, dar mereu găsește scuze ‎ca să meargă.
‎E mai bine așa, decât să stea casă.
‎Mătușă!
‎Uite!
‎- Ce frumos! E pentru mine? ‎- E adorabil.
‎E minunat!
‎Mulțumesc mult!
‎Scuze, doamnă!
‎Nu-i nimic, Gladys.
‎Du-te și pune-l pe frigider!
‎- Vii cu mine? ‎- Nu. Da, bine.
‎E adorabil!
‎E tare drăguț.
‎S-a făcut mare.
‎Nu l-am văzut de mult pe nepotul tău.
‎Martín e de-o seamă cu Santi, nu?
‎Da, amândoi au trei ani.
‎Emma face trei în mai.
‎Fii-mea caută înnebunită grădinițe, ‎dar sunt extrem de scumpe.
‎Da, e o nebunie. ‎Nora mea spune că grădinița Malenei
‎- ...costă cât facultatea. ‎- E crunt. Taxele au luat-o razna.
‎Uite mingea, mătușă!
‎- Ce e, scumpule? ‎- Uită-te la minge!
‎Mingea!
‎Ai văzut ce s-a îngrășat Eleonora?
‎- Uite! ‎- E supraponderală, ai văzut, Gladys?
‎De mâine, ținem dietă. ‎Altfel, ajungem ca ea.
‎Da, doamnă.
‎Ia să văd, Santi!
‎Ce faci, Santi?
‎Ți-am luat plastilina.
‎Ce desen frumos!
‎Îl pun pe frigider.
‎Vrei să vii cu mine?
‎- Hai să-l punem pe frigider! ‎- Da.
‎- Îl punem aici. ‎- Da, acolo.
‎Ce facem cu plastilina?
‎Plastilina.
‎Vrei să te uiți la desene, Santi?
‎Da, să mergem!
‎Hai să ne uităm la desene la televizor.
‎- Unde am pus... ‎- Pe canapea.
‎Da, hai să ne uităm la desene!
‎Ce e asta?
‎Să vedem... Așa.
‎Vreau să stau mai jos.
‎Vrei să stai cu ursulețul?
‎- Da. ‎- Așa, stai cu ursulețul.
‎- Mătușă! ‎- Ce e, scumpule?
‎Vreau mai jos.
‎Mai jos.
‎- Da? ‎- Aveți un apel
‎de la penitenciar din partea lui...
‎Daniel.
‎Dacă acceptați apelul, apăsați tasta trei. ‎Dacă vreți să ascultați...
‎Dle doctor.
‎- Dle doctor. ‎- Vin imediat.
‎Daniel, fiule!
‎Daniel, scumpul meu.
‎Ce slab ești!
‎Stai jos!
‎Haide...
‎spune ce s-a întâmplat.
‎Marcela.
‎A depus plângere din nou.
‎De ce?
‎Ai spus că ați vorbit.
‎Da, mamă, dar o știi cum e.
‎A zis că pot să-l văd pe Martín.
‎- Am crezut-o ca prostul. ‎- Ca noi.
‎De când nu l-am văzut pe Martín?
‎- O sun și-mi închide. ‎- Stai!
‎De ce te-au adus aici?
‎Cum adică?
‎Daniel, n-ai mai fost arestat până acum.
‎De asta. Dacă până acum n-a mers, ‎a depus plângere.
‎Ce a spus avocatul?
‎Ce să spună? Nimic.
‎Are 80 de cazuri. ‎În plus, nu pare prea interesat.
‎Nu pot sta aici din cauza unei idioate
‎și nu-mi permit avocat.
‎Nu-ți face griji!
‎Tata îl va suna pe Roberto
‎și vom vedea ce se poate face.
‎Ce slab ești!
‎Putem să-ți aducem mâncare?
‎Da.
‎Da, adu-mi, te rog.
‎Și adu-mi un pachet de țigări ‎și o cartelă de telefon.
‎Orice ai nevoie.
‎Dragul meu...
‎Pereira.
‎Transfer!
‎CURTEA DE DREPT PENAL NR. 31
‎Intră!
‎Scoate-i cătușele și așaz-o aici!
‎Numele complet.
‎Cum te cheamă?
‎Gladys Pereira.
‎Doar Gladys?
‎Nu mai ai alt prenume?
‎Susana.
‎Data nașterii.
‎30 aprilie 1996.
‎Locul.
‎Comitatul Aurora,
‎Misiones.
‎Numele tatălui.
‎Tatăl tău.
‎Nu am tată.
‎A murit?
‎Cum îl chema?
‎Alfonso Pereira.
‎Și pe mama ta?
‎- Numele mamei tale. ‎- María.
‎María și mai cum?
‎N-am cunoscut-o.
‎Codul numeric.
‎Care e codul numeric personal?
‎- Nu știu. ‎- Bună!
‎Este cumva 39 154 543?
‎Da.
‎Adresa.
‎Locuiesc cu șefa mea.
‎Unde?
‎Pe strada Posadas nr. 1.550, etajul șase.
‎- În capitală? ‎- Da.
‎Te las cu dl Vieytes,
‎poți vorbi cu el.
‎Mă întorc să-ți iau declarația.
‎- Silvia, ce faci? ‎- Bine.
‎Gladys, nu?
‎Bine.
‎Gladys, sunt dl Pedro Vieytes, ‎avocatul din oficiu.
‎Ești de acord?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Te rog să-mi spui ce s-a întâmplat.
‎Te-ai trezit noaptea...
‎te-ai dus la baie...
‎și apoi?
‎Știi că ai mers la baie?
‎Nu-mi amintesc.
‎Gladys...
‎ai fost acuzată de pruncucidere. ‎Știi ce înseamnă?
‎Te pasc ani grei de închisoare.
‎Nu te pot ajuta ‎dacă nu-mi spui ce s-a întâmplat.
‎Silvia.
‎Nu e în stare să dea declarația.
‎Reprogramați-o ‎și faceți-i evaluare psihologică.
‎Judecătorul vrea s-o transfere ‎la închisoare.
‎Știu, dar nu pot face nimic azi.
‎Bine, cum spui tu.
‎GRĂDINIȚA BILINGVĂ LUCECITAS
‎Bună!
‎Mătușă!
‎Bună!
‎Bună, scumpule! Dă-mi un pupic.
‎- Să mergem, mătușă! ‎- Da, mergem. Pa!
‎Te iubesc mult, mătușă.
‎Ce vrei să facem? Vrei niște lapte?
‎- Taxi! ‎- Să vedem... Taxi!
‎Hai, cheamă taxiul!
‎Fă cu mâna.
‎Nu, omule, ultima oară a fost aici
‎acum șase luni și sunt sătul de el.
‎I-am spus Aliciei: ‎„E ceva în neregulă cu el”.
‎Gladys, folosește zaharnița din set!
‎Nu vezi și tu?
‎Pari amețită. Ești gravidă?
‎- Nu, doamnă. ‎- Bine,
‎că nu mai e loc pentru încă un copil,
‎mai ales acum.
‎Știi cum e, e imposibil.
‎- Îți pun lapte, Roberto? ‎- E în regulă, Alicia.
‎Până la urmă, ‎care sunt șansele să-l scoți acum?
‎Foarte mici, aproape imposibile.
‎Trebuie să existe o cale, ‎nici măcar n-a fost la proces.
‎Are antecedente
‎- ...și o sentință cu suspendare. ‎- Pentru ce?
‎Încălcarea unui ordin de restricție ‎și vătămare corporală.
‎S-au consemnat?
‎Sunt acolo.
‎Ce prostie!
‎Roberto, sunt numai minciuni.
‎Cu acuzația anterioară, ‎dacă va fi eliberat și se întâmplă ceva,
‎judecătorul va hotărî
‎să aștepte procesul în închisoare.
‎Ai văzut unde și cu cine e închis?
‎- E periculos. ‎- N-avem ce face.
‎- Asta e. ‎- Cum adică „asta e”?
‎Cât trebuie să așteptăm până la proces?
‎Îl știu de mult pe procuror.
‎I-am spus ‎că Daniel e fiul prietenilor mei.
‎Va fi o prioritate.
‎Peste 60 de zile va fi procesul.
‎Adică două luni?
‎Alicia...
‎procedurile obișnuite durează ‎până la un an.
‎Bine.
‎Așa...
‎Ei bine...
‎povestește-mi de familia ta.
‎Poftim!
‎Bea, e cald.
‎Spune-mi despre mama ta!
‎A murit când eram mică.
‎Câți ani aveai?
‎Cinci, patru.
‎Ți-ai cunoscut tatăl?
‎Da.
‎El te-a crescut?
‎Da...
‎oarecum.
‎Cum adică? Ce înseamnă asta?
‎Uneori, se ducea în pădure ‎și mă lăsa singură.
‎Stăteai singură toată ziua?
‎Uneori, cu zilele.
‎Câteva zile? Cine avea grijă de tine?
‎Câinii.
‎Lătrau ca să mă avertizeze.
‎N-aveai niciun vecin sau vreo mătușă ‎care să aibă grijă de tine?
‎Nu.
‎Locuiam departe de oraș...
‎în pădure.
‎Când tata era acasă, cum era?
‎Dormea cu mine.
‎S-a recăsătorit tatăl tău?
‎- Da, dar lucrurile s-au înrăutățit. ‎- De ce?
‎A trebuit să am grijă de copiii lui.
‎Găteam...
‎spălam...
‎făceam curat.
‎Câți ani aveai?
‎Doisprezece sau 13.
‎Cum ai ajuns la Buenos Aires?
‎Cu o vecină.
‎Dna Teresa mi-a cumpărat...
‎M-a trimis la Buenos Aires.
‎M-a trimis cu fiica ei, ‎să lucrez ca menajeră.
‎Cum a făcut asta? I-a spus tatălui tău?
‎Nu, mi-a cumpărat bilet ‎și m-a trimis cu fiica ei.
‎Te mai vezi cu fiica ei?
‎Nu.
‎Nu?
‎Are iubit și a plecat acasă.
‎Tu ai iubit?
‎Dar ai ieșit cu cineva.
‎Da, Gladys, ai ieșit cu cineva.
‎Cine e tatăl?
‎Gladys?
‎Acolo.
‎Dl Daniel Ignacio Arrieta,
‎ați fost acuzat ‎de încălcarea proprietății,
‎de port de armă fără permis,
‎de agresiune sexuală ‎și vătămare corporală a unei rude
‎și încălcarea unui ordin de restricție
‎împotriva drei Marcela Sosa.
‎Veți avea voie să vorbiți
‎în fața unui juriu ‎și să vă susțineți cazul,
‎dar trebuie să țineți cont ‎de trei lucruri.
‎Nu vă puteți consulta cu avocatul ‎când faceți declarația.
‎Puteți refuza să faceți o declarație ‎fără să vă recunoașteți vina
‎și procesul va continua ‎și fără declarația dvs.
‎Doriți să vorbiți?
‎Da, Onorată Instanță.
‎Luați loc în fața Curții.
‎Mai întâi, vreau să confirmați ‎câteva detalii personale.
‎Cum vă numiți?
‎Daniel Ignacio Arrieta.
‎Naționalitatea.
‎Argentiniană.
‎Numele părinților.
‎Ignacio Jorge Arrieta și Alicia Campos.
‎Starea civilă.
‎Căsătorit... Separat.
‎Separat sau divorțat?
‎Nu suntem divorțați.
‎Dle Arrieta, ce profesie aveți?
‎Sunt liber-profesionist.
‎Cu ce vă ocupați?
‎Sunt vânzător.
‎Ce vindeți?
‎Piese de motocicletă.
‎Unde locuiați la momentul arestării?
‎Pe strada García Lorca nr. 484, ‎apartamentul 3.
‎Puteți începe.
‎Poftim?
‎Poți începe declarația cu privire ‎la acuzațiile care vă sunt aduse.
‎Acuzațiile sunt mincinoase.
‎Marcela nu m-a lăsat ‎să-mi văd fiul de peste un an.
‎A depus 23 de plângeri împotriva mea. ‎S-a dat peste cap să nu-mi văd fiul.
‎Dacă așa nu m-a putut închide,
‎mi-a întins o cursă. A spus...
‎Mi-a zis că trebuie să vorbim ‎despre Martín și am crezut-o.
‎Așa a făcut mereu. Mă înșela cu colegii.
‎I-am spus și celuilalt judecător, ‎dar nu m-a ascultat și i-a luat apărarea.
‎Când eram căsătoriți, ‎mă trata de parcă eram inutil.
‎Am avut probleme cu afacerea, ‎probleme financiare,
‎și a trebuit s-o închid.
‎Nu mi-am găsit serviciu ‎și în loc să mă susțină,
‎mă trata ca pe o cârpă.
‎Am început să mă droghez, ‎fiindcă și ea era dependentă.
‎Îmi dădea bani să-i cumpăr droguri ‎și am început să iau și eu.
‎Apoi...
‎s-a transformat într-o boală. ‎Am devenit dependent.
‎Eu niciodată...
‎n-am furat ca să-mi cumpăr droguri ‎și vin din familie bună...
‎dar viața m-a adus în situația ‎să spun asta în fața părinților mei.
‎Am încercat să renunț, ‎am făcut consiliere, dar n-am putut.
‎Cum eram mai bine,
‎Marcela mă trăgea înapoi cu abuzul ei.
‎M-a tratat ca pe un gunoi.
‎Zicea că nu sunt suficient de bărbat.
‎Și mă înșela cu colegii, ‎spunând că stă peste program.
‎Avea o slujbă de noapte
‎și folosea asta drept scuză.
‎Dar știam că mă înșală cu colegii.
‎Luam droguri ca să suport toate astea.
‎Căsnicia s-a destrămat.
‎Ne certam...
‎tot timpul țipa la mine ca să audă vecinii
‎și m-a și lovit. ‎Odată, am încercat să mă apăr
‎și a depus plângere și mi-a luat fiul.
‎Nu l-am văzut din acea zi.
‎Din ziua aceea, nu m-a lăsat să-l văd.
‎L-a întors împotriva mea.
‎Nu mai vrea să mă vadă ‎și nu-mi spune „tată”.
‎Ea și mama ei mi-au spălat fiul pe creier.
‎Am devenit disperat.
‎O sunam, dar și-a schimbat numărul.
‎Sunam la mama ei și-mi spunea ‎că nu e acasă. O sunam la serviciu,
‎dar nu răspundea.
‎Am contactat-o pe Facebook, ‎i-am trimis e-mailuri și mesaje.
‎M-a blocat.
‎Am devenit și mai disperat, ‎căci voiam să-mi văd fiul.
‎Știți cum e să nu-ți pot vedea copilul?
‎N-am avut de ales, m-am dus s-o caut.
‎A folosit asta spunând ‎că am amenințat-o cu moartea.
‎A depus plângere ‎și am primit ordin de restricție
‎care mă ține departe de ea și de fiul meu.
‎În plus, plătesc și ipoteca.
‎Nu m-am putut angaja din cauza acuzațiilor
‎și din cauza faptului că sunt dependent.
‎Nu mai aveam bani de droguri, eram lefter.
‎M-am gândit să mă sinucid.
‎Dar m-a sunat ea și mi-a zis
‎să ne vedem și să vorbim ‎despre Martín și-am crezut-o.
‎Am căzut în capcană.
‎Și uitați-vă la mine!
‎N-am nimic.
‎Nu-l am pe fiul meu, ‎sunt distrus și sunt la pușcărie.
‎Ați terminat depoziția, dle Arrieta?
‎Da.
‎Răspundeți la întrebările reclamantei?
‎Nu răspund.
‎Vă puteți întoarce la loc.
‎Gladys?
‎Gladys.
‎E târziu, fetele vor sosi în curând.
‎Vin, doamnă.
‎Spun doar că ar fi trebuit să-mi spună.
‎A sunat-o fiica ei ‎ca să aibă grijă de copii.
‎Mai multă mâncare pentru noi.
‎Alicia...
‎ești bine?
‎Pari îngrijorată.
‎Da. Aceleași probleme ‎ca de obicei, dar sunt bine.
‎E vorba de nora ta?
‎Am auzit că l-a reclamat iar pe Daniel.
‎Fosta mea noră.
‎Îi face viața un calvar.
‎Îmi pare rău că nepotul tău trece ‎prin toate astea.
‎E îngrozitor.
‎Ce s-a întâmplat?
‎De data asta a fost reținut, nu?
‎De unde știi atâtea?
‎Nu știu, de asta întreb.
‎A depus atâtea plângeri, ‎că judecătorul nu-l va elibera.
‎O mulțime de femei ‎își înnebunesc de cap foștii soți.
‎- Serios? ‎- Depun plângeri și judecătorii le cred.
‎Folosesc asta pentru a păstra copiii.
‎Știi de când nu l-am văzut pe Martín?
‎De peste un an.
‎Poți cere să-l vezi.
‎Nu contează că ei sunt în conflict. ‎Ești bunica lui, ai tot dreptul.
‎Da, știu, dar eu și Ignacio am hotărât ‎să nu ne amestecăm.
‎- Ar înrăutăți lucrurile. ‎- Clar.
‎Pa, Alicia!
‎Pa!
‎- Pa, Alicia! ‎- Pa!
‎Ora de yoga e joi, la mine.
‎Nu știu dacă ajung, am zugravi acasă.
‎Ai grijă!
‎Da.
‎Vă rog să vă ridicați ‎ca să depuneți jurământul.
‎Jurați să spuneți adevărul ‎și numai adevărul?
‎Da, jur.
‎Vă rog, luați loc.
‎Numele complet.
‎Ignacio Jorge Arrieta.
‎Vârsta.
‎Șaptezeci.
‎- Starea civilă. ‎- Căsătorit.
‎Ocupația.
‎Inginer.
‎Scuze, pensionar.
‎Adresa.
‎Strada Posadas nr. 1.550, etajul șase.
‎O cunoașteți pe inculpată?
‎Da.
‎De unde o cunoașteți?
‎E menajera noastră. ‎A fost menajera noastră.
‎În ce perioadă?
‎Din februarie 2014...
‎până acum. Până când s-a întâmplat.
‎Relația dvs. cu inculpata
‎vă împiedică în vreun fel ‎să răspundeți sincer la întrebări?
‎Nu.
‎Vă va interoga procurorul.
‎Mulțumesc, Onorată Instanță.
‎Cum ați cunoscut-o pe inculpată?
‎Păi... A recomandat-o ‎prietena soției mele.
‎Aveam nevoie de o menajeră internă.
‎Și am intervievat-o.
‎Lucrează pentru noi ‎și locuiește cu noi de atunci.
‎Avea deja un fiu, pe Santiago?
‎Nu, micul Santiago a venit mai târziu.
‎Și cum ați reacționat?
‎Cu calm. ‎Soția mea a observat că e însărcinată.
‎Gladys nu știa, nu și-a dat seama.
‎Ce ați făcut după ce s-a născut?
‎L-am crescut noi.
‎Gladys e un om simplu.
‎Nu prea o duce capul. ‎A crescut pe câmp, în sălbăticie.
‎Dar mereu a fost sinceră.
‎Chiar și când ne-au dispărut bani din casă ‎n-am bănuit-o pe ea.
‎Deloc.
‎Nu până s-a întâmplat asta.
‎Cum ați descrie relația lui Gladys ‎cu fiul ei, Santiago?
‎Era o relație bună.
‎Da...
‎soția mea a îndrumat-o ‎cu privire la educația
‎și la creșterea lui.
‎A apelat mereu la ea.
‎Îl cunoașteți pe tată?
‎Da.
‎Un băiat care lucra în cartier.
‎Imediat ce a aflat că e însărcinată,
‎și-a luat tălpășița.
‎Știți, n-am vrut să ne implicăm...
‎Astea sunt lucruri personale.
‎Onorată Instanță, acuzarea se retrage.
‎Mulțumesc, dle Arrieta, ‎vă puteți întoarce la loc.
‎Gladys.
‎Gladys, ai uitat să lași un pahar în baie.
‎- Unde e? ‎- E acolo, doamnă.
‎Diseară mâncăm în oraș, da?
‎Da, doamnă.
‎E orez cu pui în frigider.
‎Gladys, băiatul are febră.
‎- Pregătește-i o baie călduță! Vin acum. ‎- Da, doamnă.
‎Santi are febră.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu știu.
‎Dar dacă n-aș fi observat...
‎Nu știu ce e în capul fetei ăsteia.
‎Îi trebuie o baie caldă.
‎O să se simtă mai bine.
‎Hai să stăm acasă!
‎Glumești, nu?
‎Nu glumesc.
‎E bolnav.
‎Și? Să-l îngrijească mama lui.
‎Nu-l putem lăsa baltă pe Héctor.
‎Sunt prietenii noștri.
‎Te rog!
‎Haide, Alicia, să mergem!
‎Nu, nu vreau să merg.
‎De ce?
‎Nu vreau să înceapă ‎să întrebe despre Daniel.
‎Ce legătură are Daniel cu asta?
‎Roberto e un bârfitor ‎și odată ce-a deschis gura,
‎- ...știe jumătate de planetă. ‎- Nu Roberto e de vină.
‎- Ba da. ‎- Ba nu.
‎Eu am vorbit despre Daniel.
‎Eu plec.
‎Vii?
‎Cum l-ați cunoscut pe inculpat?
‎Ne-am cunoscut acum șapte ani.
‎La vremea aceea, era certat cu familia.
‎Tatăl lui îl dăduse afară din casă ‎după o ceartă teribilă.
‎Nici eu nu vorbeam cu familia mea, ‎așa că ne-am înțeles imediat.
‎El era fermecător, ‎iar eu eram doar o fetiță.
‎Câți ani aveați?
‎El avea 30, eu 22.
‎Ne-am cuplat, ‎peste un an am rămas însărcinată
‎și ne-am mutat împreună.
‎De fapt, el s-a mutat la mine.
‎Tocmai își închisese reprezentanța ‎de motociclete, avea datorii mari.
‎Planul era să-și găsească o slujbă
‎și să mă ajute cu sarcina.
‎Timpul a trecut, s-a născut Martín, ‎iar Daniel nu s-a angajat.
‎Așa că mi-am scurtat ‎concediul de maternitate,
‎dar tot nu ajungeau banii ‎pentru toți trei
‎și m-am angajat și de noapte.
‎V-a ajutat cu copilul?
‎Avea grijă de el când eram la muncă.
‎Dar, sincer, ‎trebuia să le fac pe toate după muncă.
‎Schimbam scutece, făceam curat, ‎mă asiguram că avem mâncare.
‎Nu mă ajuta prea mult.
‎Nu părea nerăbdător să se angajeze,
‎mai ales după ce a început să consume.
‎Ce consuma?
‎Inițial, a început să bea,
‎apoi a început să ia cocaină, ‎apoi să fumeze crack.
‎Atunci a început abuzul.
‎Mă insulta, mă umilea,
‎uneori în fața prietenilor, ‎care au început să mă evite.
‎Apoi, începuse să creadă
‎că-l înșel cu colegii
‎și mă făcea „târfă”.
‎Eu, târfă? Munceam câte 14 ore,
‎iar la un moment dat aveam trei joburi.
‎A fost doar abuz psihologic sau și fizic?
‎Inițial a fost doar abuz emoțional.
‎Mă scuipa
‎și mă trimitea să dorm afară.
‎De pildă, dacă nu-i plăcea mâncarea, ‎arunca cu ea în mine.
‎Paranoia lui s-a înrăutățit de la droguri.
‎L-am rugat să mergem la terapie de cuplu,
‎pentru că-l iubeam și credeam ‎că vom rezolva lucrurile.
‎A mers de două ori.
‎Atât.
‎Apoi, m-am dus singură.
‎Când a rămas fără bani, ‎a început să fumeze ‎paco
‎și atunci a început abuzul fizic.
‎Nu neapărat când era drogat, ‎căci atunci adormea
‎și-mi puteam vedea de treaba mea.
‎Devenea violent când rămânea fără droguri.
‎Așa am început ‎să-i dau bani pentru droguri,
‎ca să ne lase în pace ‎pe mine și pe Martín.
‎Am vrut să plec de multe ori, ‎dar n-aveam unde.
‎Nu vorbeam cu familia ‎și nu mai aveam prieteni.
‎În plus, au fost...
‎atâtea abuzuri și nopți nedormite, ‎toate în același timp...
‎că n-am avut timp ‎să mă gândesc la ce să fac.
‎Eram copleșită, ‎nu știu cum am mers mai departe.
‎Când ați decis să plecați?
‎Într-o zi, a rămas fără droguri ‎și a luat-o razna.
‎Ne-a închis într-o cameră ‎și a început să ne bată.
‎Îl lovea pe fiul meu.
‎Mi-a spus că ne omoară ‎și apoi se sinucide.
‎Dintr-odată, a luat un cuțit ‎și mi-am dat seama că nu scap vie.
‎Într-un moment de neatenție...
‎mi-am luat fiul și am sărit pe geam.
‎Nu aveam unde să merg,
‎așa că ne-a primit o colegă.
‎M-a ajutat să depun prima plângere.
‎După ce ați fugit cu fiul dvs.,
‎- ...l-ați mai văzut pe inculpat? ‎- Da.
‎A aflat unde locuiam ‎și venea și mă amenința.
‎- V-a amenințat cu moartea? ‎- Da.
‎Eram îngrozită, ‎fiindcă știam ce-i poate pielea.
‎Am continuat să depun plângeri ‎până am primit ordin de protecție,
‎ordin de restricție.
‎Dar nu-i păsa, venea oricum.
‎Spunea că mă iubește ‎și că vrea să ne împăcăm.
‎O lua razna când refuzam.
‎Plângerile dvs. au avut vreun efect?
‎Niciunul.
‎S-au pierdut în meandrele birocrației.
‎N-am primit protecția poliției ‎și nu aveam la cine să apelez.
‎Abia când m-a înjunghiat ‎au decis să mă asculte.
‎Atunci ați mers la tribunal prima dată?
‎Da, a primit doi ani cu suspendare.
‎Soluția a fost mai rea decât problema, ‎l-a înrăit și mai tare.
‎În tot acest timp, ‎știți cum și-a câștigat existența?
‎- Lucra? ‎- Nu.
‎Vecinii mi-au spus că s-a încuiat în casă
‎și a vândut tot.
‎Lăsasem tot acolo.
‎Niște economii, mobila, ‎două televizoare, tot.
‎A vândut tot.
‎N-a mai rămas nimic.
‎Ne spuneți, vă rog...
‎ce s-a întâmplat în noaptea atacului?
‎Mă întorceam de la muncă.
‎M-a apucat din spate,
‎m-a amenințat cu pistolul ‎și m-a băgat în casă.
‎Eram îngrozită fiindcă urma să vină Martín
‎și voiam să plece ‎înainte să vină fiul meu.
‎A început să mă amenințe
‎și m-a întrebat dacă am fost cu Rubén...
‎un coleg de muncă.
‎Nu știam dacă să neg sau să-i fac jocul, ‎oricum s-ar fi enervat.
‎Mă împingea, ‎mă lovea și mi-a rupt hainele.
‎Atunci v-a violat?
‎Da.
‎N-ați ripostat?
‎Ba da.
‎Dar avea armă.
‎Sincer, voiam să terminăm și să plece
‎înainte să vină Martín.
‎Nici nu-mi mai păsa.
‎Din fericire, s-a speriat ‎când a auzit soneria și a fugit.
‎Dacă nu pleca, nu știu ce ieșea.
‎Mulțumesc!
‎Asta e tot, Onorată Instanță.
‎Mulțumesc, dnă Marcela Sosa! ‎Vă puteți întoarce la loc.
‎Ai grijă, că arde. Suflă.
‎- Hai, mănâncă! ‎- Să-l facă „drogat”?
‎Spune-i lui Roberto că e o nebunie.
‎Nebunie e să crezi ‎că va scăpa nevinovat. Alicia.
‎Singura lui opțiune e să pledeze vinovat, ‎să recunoască că a fost drogat.
‎N-au nimic împotriva lui.
‎- E cuvântul ei împotriva cuvântului lui. ‎- Ba da.
‎Roberto a vorbit cu procurorul.
‎Și?
‎Și au spermă.
‎Da, desigur. L-a sedus
‎- ...ca să-l acuze de viol. ‎- Ascultă!
‎Dacă ADN-ul din spermă ‎se potrivește cu al lui Daniel,
‎cu condamnările anterioare e terminat.
‎Acum...
‎dacă pledează vinovat
‎și spune că era drogat...
‎Fiul meu nu e narcoman
‎și cu siguranță nu e violator.
‎Vorbește mai încet, te rog!
‎Ar trebui să vorbim
‎cu avocatul în drept penal, cum îi zice? ‎Avocatul lui Héctor.
‎Al cui? Al lui Héctor?
‎- Da. ‎- Echezabal?
‎Da, Echezabal.
‎Alicia, costă o avere.
‎Ignacio, e fiul tău.
‎Dacă trebuie să facem un efort ‎sau să reducem cheltuielile, o facem.
‎Știu că e fiul meu, dar nu e vorba ‎de reducerea cheltuielilor, Alicia.
‎Echezabal nu vrea bani doar pentru el...
‎dar și pentru mită.
‎Tatăl nostru care ești în Ceruri,
‎sfințească-se numele Tău.
‎Vie împărăția Ta.
‎Facă-se voia Ta, ‎precum în cer așa și pe pământ.
‎Dă-ne pâinea cea de toate zilele ‎și ne iartă greșelile noastre...
‎Gladys.
‎Da, doamnă.
‎Când termini, vino să-ți dau banii!
‎Vin imediat, dnă.
‎Vino, Gladys, te rog!
‎Da, doamnă.
‎Semnează aici!
‎Să-i numeri, da?
‎Nu mai trimitem hainele la spălătorie.
‎- Le speli tu. ‎- Da, doamnă.
‎Nu mai cumperi nimic de la piața bio.
‎Sunt niște hoți.
‎- Da, doamnă. ‎- Merg cu tine la cumpărături.
‎Nu știu unde se duc banii.
‎Ce făceai?
‎Nimic.
‎Nimic?
‎Mă doare stomacul.
‎Vino cu mine!
‎Ți-am mai spus, în oraș nu facem așa ceva.
‎Dacă te simți rău și te doare stomacul...
‎iei Buscopan.
‎Ia 20 de picături acum ‎și 20 înainte de culcare.
‎Spune-mi dacă te mai doare mâine.
‎Mulțumesc, dnă!
‎Cu plăcere.
‎- Dnă Arrieta? ‎- Da.
‎- Urmați-mă! ‎- Mulțumesc!
‎Pe aici.
‎- Dnă Arrieta. ‎- E o plăcere.
‎Plăcerea e a mea. Sunt Echezabal.
‎Din ce mi-ați spus, ‎se pare că nu putem face nimic.
‎Speram să-mi oferiți o alternativă.
‎E o situație foarte complexă.
‎Cazul are nevoie ‎de mai mult decât o soluție legală.
‎Îmi pare rău, nu înțeleg.
‎Vom pierde în instanță.
‎Trebuie să-i facem să renunțe la caz.
‎Nu va fi ușor sau ieftin, ‎dar se poate face.
‎Despre ce sumă vorbim?
‎Cred că am putea rezolva pentru 400.000.
‎Patru sute de mii de pesos, da.
‎Dolari.
‎Unele cheltuieli ‎trebuie acoperite imediat.
‎Apoi, acoperim 50% din onorariul meu ‎și restul la urmă.
‎Sinceră să fiu,
‎nu cred că ne putem permite.
‎Stați liniștită, mai gândiți-vă.
‎Discutați cu soțul.
‎Dacă vreți cu-adevărat, puteți. ‎Vom găsi o cale.
‎Bine.
‎Vă stau la dispoziție.
‎Mulțumesc, dle!
‎Gladys?
‎Gladys, tu ești?
‎Ignacio, trezește-te!
‎Am auzit zgomote ‎și Gladys nu răspunde. Gladys!
‎- Du-te și vezi ce e! ‎- Mă duc.
‎Gladys?
‎Alicia.
‎Mulțumesc!
‎Da, desigur, dle doctor.
‎Desigur.
‎Cred că are trei, patru ani.
‎Nu, nu cred că există o amenințare.
‎Ai notat toate numele?
‎Bine, nu lăsa gol acolo. ‎Trebuie să semneze doctorul.
‎Acceptați tutela temporară a băiatului?
‎Da, desigur.
‎- Scrie numele tuturor. ‎- Bine, dle doctor.
‎Le voi explica procedura.
‎Bine.
‎Poimâine va fi dusă ‎la tribunalul de familie.
‎Nu, vă rog, mulțumesc.
‎Următorul martor, vă rog!
‎Luați loc.
‎Ați fost citat în acest proces penal
‎contra lui Gladys Susana Pereira,
‎acuzată de pruncucidere.
‎Grefierul vă va explica sancțiunile ‎pentru mărturie falsă.
‎Mărturia mincinoasă, ‎parțială sau în întregime,
‎în fața judecătorului,
‎se pedepsește cu închisoare ‎de la patru luni la un an.
‎Dacă mărturia falsă incriminează acuzatul,
‎pedeapsa e de la un an la 10 ani
‎și duce la pierderea drepturilor civile ‎pe o perioadă dublă.
‎Vă rog să vă ridicați și să jurați.
‎Jurați să spuneți adevărul ‎și numai adevărul?
‎- Da, jur. ‎- Puteți lua loc.
‎Spuneți numele complet.
‎Esteban Alejandro Palleros.
‎- Ce profesie aveți? ‎- Sunt medic.
‎Unde lucrați pe 1 iunie?
‎Eram de gardă ‎la Serviciul de Urgență Buenos Aires.
‎O cunoșteați pe acuzată dinainte?
‎Nu.
‎Veți fi interogat ‎de domnul procuror Vitali.
‎Mulțumesc, Onorată Instanță.
‎Dr. Palleros, ne spuneți ‎ce s-a întâmplat în noaptea de 1 iunie?
‎Da.
‎Eram la spital când s-a primit ‎un cod roșu din Recoleta.
‎Era vorba despre o femeie ‎care leșinase și sângera.
‎Când am ajuns, a deschis proprietara
‎și a spus că era menajera ei.
‎Puteți declara că pacienta era inculpata?
‎- Da. ‎- Continuați.
‎Era conștientă, dar în stare de șoc.
‎Pierduse mult sânge.
‎Am consultat-o și am observat că născuse.
‎Așa că am întrebat-o ‎unde e copilul, dar...
‎nu părea să înțeleagă.
‎Șeful ei mi-a spus că leșinase în baie,
‎așa că m-am dus acolo
‎și am găsit trupul copilului în duș.
‎L-am consultat și nu respira.
‎Vă rog să descrieți ce ați văzut ‎când ați intrat în baie.
‎Era sânge pe jos...
‎era apă peste tot și o găleată și un mop.
‎Era clar că încercase să curețe.
‎Perdeaua de duș avea pete de sânge, ‎ca și cum ar fi pus mâna pe ea.
‎În spatele perdelei, ‎în duș, era bebelușul.
‎Descrieți trupul, vă rog!
‎Era pe jos, în duș, înfășurat în prosop.
‎Ne puteți spune cauza morții?
‎Da, a murit asfixiat.
‎Era clar că nu se născuse mort.
‎Adică s-a născut, respira, ‎și a fost sufocat?
‎Corect.
‎Se poate să fi fost ‎avort spontan sau avort?
‎Nu, s-a născut, respira și a fost sufocat. ‎Scrie în autopsie.
‎E posibil să fi fost sugrumat ‎de cordonul ombilical?
‎Nu era înfășurat în jurul lui, ‎nu avea urme pe gât.
‎Mulțumesc!
‎Onorată Instanță, acuzarea a încheiat.
‎Dle avocat?
‎Spuneți că bebelușul ‎era înfășurat într-un prosop.
‎Ne puteți spune ce înseamnă, mai exact?
‎Era înfășurat.
‎Cum?
‎Așa, înfășurat.
‎Era înfășurat ca să fie ascuns
‎sau ca și cum ar fi fost înfășat?
‎Da...
‎- Nu știu. ‎- I se vedea fața?
‎Da.
‎Deci prosopul era înfășurat ‎în jurul corpului, dar fața se vedea,
‎ca la înfășare?
‎Da, i se vedea fața.
‎Bine.
‎Spuneți că bebelușul a murit asfixiat, ‎dar nu avea urme pe gât.
‎Cum a fost asfixiat?
‎Prin acoperirea căilor aeriene.
‎Prin acoperirea gurii și a nasului?
‎Da.
‎Nu putea fi un accident?
‎Nu înțeleg.
‎Poate că a vrut ‎să-l facă să tacă, să nu fie auzit
‎și moartea a fost accidentală.
‎Trebuie s-o întrebați pe ea, ‎eu știu doar că a fost asfixiat.
‎Acuzarea a încheiat, ‎Onorată Instanță. Mulțumesc!
‎Dnă Marina, mă îngrijorează ‎posibilitatea unei percheziții.
‎Poliția a venit de trei ori,
‎plus cineva de la tribunal...
‎Bună seara, Roro!
‎Bună seara, doamnă!
‎A păstrat băiatul?
‎Nu știu ce se va întâmpla...
‎A adormit.
‎Îi e greu să doarmă singur.
‎Oricum la noapte vine la noi.
‎Ignacio, trebuie să acceptăm ‎propunerea lui Echezabal.
‎Oricum voiam o casă mai mică.
‎E momentul potrivit.
‎Doar așa îl putem salva pe Daniel.
‎Ar trebui să pledeze vinovat.
‎Dacă pledează vinovat,
‎cum va face față?
‎Cum vom face noi față?
‎- Nu te înțeleg. ‎- După chestia cu Gladys,
‎cât crezi că va dura ca presa ‎să afle că fiul nostru e închis?
‎M-am săturat să-ți acopăr copilul!
‎Mai întâi...
‎au fost 100.000 pentru bar, ‎apoi motocicleta, apoi...
‎am vândut magazinul Arenales ‎ca să plătească datoria la reprezentanță
‎cu care ne-a pricopsit.
‎Singura dată... Singura, da?
‎...când am vrut să fim raționali
‎și am refuzat să-i plătim mașina, ‎slavă Domnului,
‎fiindcă avea deja una bună,
‎nu l-am văzut pe Martín un an.
‎Tu n-ai vrut să-i dai banii.
‎Nu poate conduce o mașină ‎nesigură pentru un copil.
‎M-am săturat să deschid mereu portofelul
‎și să închid gura. Nu mai suport!
‎Gata!
‎Hai să terminăm!
‎Bine, să terminăm.
‎Îl plătim pe Echezabal ‎și ne mutăm într-un apartament mai mic.
‎Fă ce vrei,
‎dar fără mine.
‎Cum adică?
‎Plec, Alicia.
‎M-am săturat.
‎Ce specializare aveți?
‎Sunt psiholog specializat în pruncucidere.
‎Mi-ați evaluat clienta?
‎Da.
‎Cum explicați că o persoană ‎calmă și supusă ca Gladys,
‎fără antecedente, ‎a ajuns în situația asta?
‎Mai întâi, vreau să clarific
‎faptul că aceste incidente ‎apar din cauza stresului cronic.
‎Adesea, ca și în cazul lui Gladys,
‎mama nu-și amintește ce s-a întâmplat.
‎Seamănă cu alte cazuri ‎pe care le-ați studiat?
‎Da, desigur.
‎Elementul comun este ‎că mama se convinge
‎că sarcina nu există, ‎deci nașterea nu va avea loc.
‎Gladys s-a născut ‎și a crescut într-o sărăcie lucie.
‎A suferit de abuz domestic.
‎Nu poate face față maternității.
‎Angajatoarea ei i-a crescut primul copil.
‎Mama ei a murit când era mică
‎și partenera tatălui ei ‎a făcut-o servitoare.
‎Pe de altă parte, îi era teamă
‎de ce-ar putea însemna încă o sarcină,
‎mai ales că angajatoarea o amenințase
‎că o dă afară din casă.
‎În final, există o posibilitate
‎ca sarcina să fi fost rezultatul ‎unui viol.
‎Acuzarea a încheiat, Onorată Instanță.
‎Dle procuror.
‎Mulțumesc, Onorată Instanță!
‎Chiar dacă am accepta motivele ‎pe care le-ați oferit,
‎putea Gladys Pereira ‎să rezolve altfel situația?
‎Chiar și un avort pare o soluție mai ‎puțin drastică decât să aștepte nouă luni,
‎să nască și să-și asfixieze copilul.
‎În mintea lui Gladys, ‎nașterea nu avea să se întâmple.
‎Dar mai născuse.
‎I s-a întrerupt menstruația ‎și s-a îngrășat,
‎n-a bănuit că e însărcinată?
‎E mai complicat.
‎Stresul de a avea un copil nedorit
‎și ideea de a sta pe străzi au copleșit-o.
‎Pentru aceste mame, ‎negarea ajunge așa de extremă,
‎încât e posibil să nu aibă simptome, ‎să le crească burta sau să pară gravide.
‎Să știți că negarea e un mecanism ‎de apărare natural folosit de toți.
‎Asta ne împiedică
‎să ne cuprindă disperarea ‎conștientizării morții.
‎Bine.
‎Să presupunem că negarea
‎a împiedicat-o să accepte sarcina.
‎După ce a născut, ‎de ce nu l-a dat spre adopție?
‎Chiar dacă nu voia să se știe,
‎îl putea lăsa la o biserică.
‎Nu, nu era o opțiune pentru ea.
‎Gladys Pereira e semi-analfabetă ‎și are o ușoară întârziere mintală.
‎Chiar și semi-analfabetă
‎și cu întârziere mintală,
‎nu s-a gândit că nu e bine ‎să sufoci un nou-născut?
‎Repet...
‎O naștere neașteptată la o femeie ‎care nu și-a dat seama că e însărcinată,
‎provoacă o stare de șoc
‎care anulează ‎orice fel de gândire rațională sau morală.
‎Și aici.
‎Și aici, dnă Arrieta.
‎Asta e tot?
‎Aste e tot, momentan.
‎Bine.
‎Adică...
‎Marcela poate...
‎să facă apel?
‎Poate, dar fără mostra de ADN, ‎mă îndoiesc că va avea șanse.
‎POLIȚIE ‎LABORATORUL DE CRIMINALISTICĂ
‎- Ce fac cu ăsta? ‎- Orice vreți, acum e al dvs.
‎E mai bine să-l distrugeți.
‎- Când va fi eliberat? ‎- Am cerut anularea cazului.
‎Câteva zile.
‎Mulțumesc, dle!
‎Și eu.
‎Dnă Arrieta.
‎E o școală foarte frumoasă.
‎- Sigur nu vreți cafea? ‎- Da, sigur.
‎A fost greu să-l mutăm în timpul anului,
‎dar am vorbit cu directorul ‎și totul e în regulă.
‎Sincer, nu cred că e o școală bună.
‎E o școală foarte bună pentru el, ‎având în vedere situația.
‎Sunt tot felul de familii ‎la această școală.
‎E un grup mult mai divers,
‎care l-ar ajuta să evite stigmatizarea.
‎Nu?
‎Cu toate prin câte trece acum Santi, ‎nu mai vreau schimbări în viața lui.
‎Uitați ce e, acum are nevoie de un mediu
‎unde să interacționeze liber cu colegii.
‎- Da. ‎- Trebuie să-și creeze și alte legături.
‎Undeva mai sănătos pentru el,
‎legături noi. E o ocazie grozavă.
‎O ocazie grozavă.
‎Mi se pare
‎că în loc să-l ajutați ‎încercați să scăpați de el.
‎Nu, Alicia, nu despre asta e vorba.
‎Suntem... foarte îngrijorați.
‎Toți profesorii sunt îngrijorați.
‎I-ați sugerat lui Gladys Pereira ‎că nu mai e loc pentru un alt copil?
‎Nu știam că e însărcinată.
‎Dar i-ați fi putut sugera
‎că n-ați mai accepta încă un copil.
‎Mă învinuiți pe mine ‎pentru ce s-a întâmplat?
‎Ceea ce a făcut e inacceptabil.
‎E impardonabil.
‎Nici animalele nu fac asta.
‎Și eu sunt cea iresponsabilă?
‎După tot ce am făcut pentru ea?
‎Când a venit la noi, ‎abia știa să vorbească.
‎Am educat-o.
‎Când l-a născut pe fiul ei, l-am crescut.
‎Nici nu știa că e gravidă.
‎Când am dus-o la doctor...
‎era gravidă în șapte luni.
‎Oricine altcineva ar fi dat-o afară.
‎Am ajutat-o cu tot.
‎I-am crescut copilul,
‎l-am dus la pediatru,
‎l-am dus la o grădiniță bună.
‎Mergeam și la întâlnirile cu educatoarea.
‎Pentru că ea avea dificultăți ‎de relaționare.
‎Și acum mă învinovățiți pe mine...
‎pentru oroarea pe care-a comis-o?
‎Pentru Dumnezeu!
‎După toate ororile prin care-am trecut ‎în casa mea!
‎Și după ce ne-a făcut de rușine.
‎Încă nu ați răspuns la întrebare, ‎dnă Arrieta.
‎I-ați sugerat cumva,
‎ați insinuat sau ia-ți spus ‎lui Gladys Pereira că nu mai e loc
‎pentru alt copil în casă?
‎Nu.
‎Acuzarea a încheiat, Onorată Instanță.
‎Mulțumesc, dnă Arrieta. Puteți pleca.
‎Mulțumesc!
‎Dacă nu avem timp să gătim?
‎Se face târziu
‎și nu cred că avem timp ‎să facem șnițel de vită.
‎Hai, mătușă!
‎Hai să traversăm pe aici, Santi!
‎Ce să fac?
‎Vino și ajută-mă să așez masa!
‎Ține-o bine, cu ambele mâini.
‎Ai grijă!
‎- Mătușă! ‎- Ai grijă să n-o scapi!
‎- N-am spart-o. ‎- Nu miros bine șnițelele?
‎Vreau să mănânc.
‎Gata, mătușă.
‎Bravo, Santi!
‎Ești cel mai bun ajutor ‎pe care l-am avut vreodată.
‎Uite-l pe Pedro!
‎- Ce? ‎- Pedro.
‎Păpușa.
‎A venit mama lui.
‎Mama lui.
‎Bine.
‎Încă îți place să fii hrănit.
‎- Mătușă! ‎- Pot să văd?
‎- Nu. ‎- Ți-l dau acum.
‎- Mătușă! ‎- Hai odată!
‎Santi.
‎- Vreau și eu. ‎- Un șnițel?
‎Nu ăla! Ai scăpat mâncarea, mătușă.
‎Am scăpat mâncarea.
‎Îl tai și ți-l dau ție.
‎- Bună! ‎- Bună, mamă!
‎Fiule!
‎- Mă bucur că ești aici. ‎- E totul în regulă?
‎- Scuze pentru întârziere. ‎- Nu-i nimic.
‎Am făcut șnițele.
‎- Șnițele? ‎- S-au răcit.
‎- Ți le încălzesc. ‎- Super!
‎Ce faci?
‎Bine, dar mi-e foame.
‎Bine că ești aici.
‎Bine. Vii cu mine?
‎Vin.
‎Asta e, mamă.
‎Tata nu te-a prețuit.
‎Ar putea fi un nou început, ‎o nouă oportunitate.
‎Un nou început pentru toți, nu?
‎Sper.
‎Nu știu dacă a avut vreo legătură ‎cu dezastrul lui Gladys.
‎E foarte bun.
‎N-am mai mâncat de mult...
‎mâncare adevărată.
‎Vrei cafea?
‎Da.
‎Sună bine.
‎Știi? Am vorbit cu Chino.
‎- Îl mai știi pe Chino? ‎- Sigur.
‎Restaurează motociclete.
‎Dacă am lua 20 sau 30 de mii pe casă, ‎aș putea investi și eu.
‎E o afacere bună, ‎cumperi motociclete distruse,
‎le repari și le vinzi ‎ca obiecte de colecție.
‎Cu relațiile mele în lumea motocicletelor,
‎aș avea succes.
‎Chino e priceput, dar eu sunt și mai bun.
‎Am multă experiență.
‎În plus, mi-ar prinde bine.
‎Ridicați-vă!
‎Puteți lua loc.
‎Dră Gladys Susana Pereira,
‎legea vă dă o ultimă șansă ‎să vorbiți în fața Curții.
‎Doriți să declarați ceva?
‎Onorată Instanță, ‎clienta mea nu va folosi...
‎Doriți să vorbiți?
‎Da.
‎Începeți!
‎Nu știu ce m-a apucat.
‎Numai Dumnezeu știe.
‎Știu că viața mea nu înseamnă nimic.
‎Sunt un caz pierdut...
‎dar viața lui Santi contează.
‎Trebuie să aibă ‎o viață mai bună decât a mea.
‎Știu că n-am dreptul să-i cer ceva...
‎dar aș vrea să-l păstreze dna Alicia.
‎Vreau să-i cer scuze dnei Alicia.
‎S-au spus multe lucruri rele despre ea.
‎A fost foarte bună cu mine.
‎E ca o mamă pentru mine.
‎Și pentru Santi.
‎Mulțumesc!
‎Mulțumesc, dră Pereira!
‎Trebuie să menționez ‎că această instanță nu decide
‎cine va primi custodia fiului dvs...
‎dar vom aduce la cunoștința judecătorului ‎responsabil de caz ce ați spus.
‎Acum se va citi verdictul.
‎Membrii juriului ‎de la Curtea Penală numărul 20
‎a orașului Buenos Aires, ‎au ajuns la un verdict
‎cu privire la cazul numărul 8.975 ‎de pruncucidere
‎împotriva lui Gladys Susana Pereira,
‎cod numeric personal 39 154 543.
‎Argentiniană singură, ‎cu studii primare incomplete,
‎a lucrat înainte de arestare ca menajeră ‎la adresa strada Posadas nr. 1.550
‎și momentan se află în penitenciar.
‎După deliberări
‎și conform dispozițiilor din Codul penal,
‎juriul va prezenta verdictul.
‎Juriul o declară pe Gladys Susana Pereira
‎vinovată de pruncucidere ‎cu circumstanțe agravante
‎și o condamnă la 18 ani de închisoare
‎cu plata cheltuielilor de judecată.
‎Articolul 80, primul paragraf.
‎Citirea completă a sentinței ‎va avea loc pe data de 29 a lunii,
‎la ora 10:00.
‎Semnat de judecătorul Mariano Ventimiglia,
‎Fernando Ángel Mine ‎și Patricia del Valle Morales.
‎ȘCOALA PRIMARĂ NR. 17
‎Pa!
‎Bună!
‎- Cum a fost? ‎- Tot întreba de mama lui.
‎Serios? Vino aici!
‎Așa...
‎- La revedere! ‎- Pa!
‎Hai la mami!
‎Ce vrei să faci?
‎- Vreau la mami. ‎- La mami?
‎- Bine. ‎- Să mergem la mami.
‎Da, bine.
‎Vrei s-o vezi pe mami? Bine.
‎Vreau să zâmbești puțin.
‎Gata.
‎Pune-o aici.
‎Apoi asta?
‎Da.
‎Mai sunt două minute.
‎Mulțumesc, dnă Alicia! ‎Mulțumesc că l-ați adus.
‎Mulțumesc pentru tot ce faceți ‎pentru Santi.
‎Știi că-l iubesc ‎ca și cum ar fi al meu, Gladys.
‎Doamnă...
‎Santi ar trebui să fie al dvs., ‎după tot ce v-am făcut.
‎Nu spune asta.
‎Nu știam ce să fac.
‎Mi-a spus că dacă vă zic, ‎ne omoară pe Santi și pe mine.
‎Apoi, n-a mai venit acasă și asta a fost.
‎Gladys, despre cine vorbești?
‎Atunci când au dispărut banii...
‎a venit fiul dvs.
‎I-am deschis.
‎Atunci a pus mâna pe mine.
‎De aceea Santi ar trebui să fie al dvs.
‎Vă datorez asta.
‎Copilul era al lui Daniel.
‎Timpul a expirat! Hai, Gladys!
‎Te iubesc mult, Santi. ‎Ascult-o pe dna Alicia.
‎Pa, Santi!
‎Pa, mamă!
‎Deschide ușa!
‎Mai încet.
‎- Vreau încă o jucărie. ‎- Nu fugi, Santi!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Santi, ce s-a întâmplat?
‎Unde ești?
‎Ce e?
‎Prostuțule!
‎Ești bine, mătușă?
‎Vino aici!
‎Stați!
‎- Ăsta merge la Juncal. ‎- Da, bine.
‎Mutările sunt îngrozitoare.
‎Ai vorbit cu Daniel?
‎Nu.
‎Nu le luați la grămadă! ‎Pe rând, că au sticlă.
‎Trebuie să-i supraveghez.
‎SĂ VORBIM DESPRE EDUCAȚIA SEXUALĂ
‎DACĂ ȚI S-A ÎNTÂMPLAT ȚIE, ‎NI S-A ÎNTÂMPLAT TUTUROR.
‎CERE AJUTOR
‎NU TE TEME SĂ DEPUI PLÂNGERE
‎OPRIȚI VIOLENȚA ÎMPOTRIVA FEMEILOR
‎Intră!
‎Mulțumesc!
‎După ce ispășește jumătate din pedeapsă, ‎dacă se comportă bine, va putea pleca.
‎- Nu e corect să stea 18 ani. ‎- Da.
‎Nu putem face apel să reducem sentința?
‎Da, desigur. Putem face apel oricând.
‎Dar avem doar declarația nouă ‎a lui Gladys și nu e de ajuns.
‎Dacă ajută, voi depune și eu mărturie.
‎Ați făcut-o deja, dnă Arrieta.
‎Doar dacă nu aveți ceva nou de adăugat.
‎Fără probe convingătoare, ‎apelul nu va avea câștig de cauză.
‎Nu e ușor.
‎Va fi dificil.
‎Bună, Martin!
‎Bună, iubitul meu!
‎Martin, du-te înăuntru! ‎Du-te înăuntru, scumpule!
‎Ce cauți aici?
‎Vreau să-ți dau ăsta.
‎POLIȚIE ‎LABORATORUL DE CRIMINALISTICĂ
‎- De unde îl ai? ‎- Nu contează.
‎Sper să-ți fie de folos.
‎Dă-i-l procurorului!
‎Pa!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Ce faci?
‎Bună, Alicia!
‎Ați venit pentru apel?
‎- Da. ‎- Intrați, vă rog!
‎Mulțumesc!
‎CURTEA DE APEL, SECȚIA PENAL, ‎SALA NUMĂRUL 7
‎Uite ce ți-am adus!
‎Ăla e lapte?
‎Da, lapte ca să înmoi
‎ciocolata pentru tortul aniversar.
‎Ce faci?
‎Nu trebuie să se rupă.
‎Nu ar trebui să se rupă.
‎Ce-i așa de amuzant?
‎Asta te distrează?
‎Încă una.
‎Așa, pune-o aici!
‎Așa.
‎Acesta este un apel dintr-un penitenciar,
‎din partea lui...
‎Daniel.
‎Dacă îl acceptați, apăsați...
‎Ce număr e?
‎Aici?
‎- Asta? ‎- Nu asta.
‎Cred că e următoarea casă.
‎Să vedem.
‎- Aici. ‎- Da.
‎Hai să intrăm, dar...
‎Vreau să ciocăn, mătușă.
‎- Ciocănim. ‎- Vreau să ciocăn, mătușă.
‎LA MULȚI ANI, MARTÍN
‎Să vedem dacă te-au auzit. Da!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Intră.
‎Bine.
‎I-l dau eu.
‎- Vrei să-i dai tu cadoul? ‎- Da.
‎Stai!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎- Mulțumesc! ‎- Mulțumim de invitație.
‎Bună!
‎Mergem? Haide, dragă!
‎- Vrei să-l iau eu? ‎- Da, tortul. Țin totul.
‎- Simte-te ca acasă. ‎- Martín...
‎Ai grijă, dragule!
‎Ăsta e pentru tine. ‎La mulți ani, iubirea mea!
‎Bine.
‎Stai așa! Te ajut eu, că e prea jos.
‎Poftim!
‎Bravo, băieți!
‎La mulți ani, Martín!
‎Îți place?
‎Da?
‎Aici poți picta, uite!
‎„Cu ultimele puteri, s-a târât la toaletă
‎unde a dat naștere la ivirea zorilor.
‎A declarat că era confuză
‎și înghețată, ‎fiindcă bătea zăpada în baie.
‎Abia a avut putere să ridice copilul.
‎Vă rog, nu mă judecați,
‎căci orice făptură ‎are nevoie de ajutorul celorlalți.”
‎Extras din poezia ‎La infanticida Marie Farrar
‎de Bertolt Brecht, 1898-1956.