NETFLIX PRESENTERAR
Daphné, vännen, vakna.
Vakna, det är dags. Ta din saker. Skynda dig.
Kom nu.
Sätt på dig stövlarna och ta väskan. Din jacka. Sätt fart.
Fort, vännen. Kom.
Jag vet att du sov, men du måste skynda dig.
Så ja, i med armen.
-Bra. Har du din flaska? -Ja.
-Har du extra strumpor? -Ja.
-Ditt överlevnadskit? -Ja, pappa. Allt.
Var är Raphaël? Sätt fart!
Jag har den.
Då åker vi, gumman. Fort nu.
Kom igen, älskling. Skynda dig nu.
Kom nu, fort!
-Har vi allt? -Jag tror det.
Då så. Släck lamporna.
Och nu, inte ett ord.
Tre, två, ett.
Ja, 17 minuter och 53 sekunder för att lämna ön.
-Mycket bra. -Två minuter snabbare än senast.
Det är toppen. Bra jobbat.
Men jag varnar dig. Nästa gång får du ingen andra chans.
Glömmer du sköldpaddan, åker vi utan den. Förstått?
Men annars var du jätteduktig.
-Bra jobbat. -Bra jobbat, gumman.
Ska vi hem och sova?
Mataffärer som de i Montreal har varor för tre dar.
Efter tre dar, om inga leveranser kommer, så är de tomma.
Alla svälter. Det blir kaos. Folk börjar slåss.
Därför gör jag den här instruktionsfilmen.
Vi ska lära oss att...bevara mat.
Det kommer nämligen att göra skillnad.
Den fred vi är vana vid hänger på en tråd.
Men om regeringen kollapsar,
vi får ett stort utbrott av svininfluensa eller en naturkatastrof...
Det här är en bra mängd. Jag har 20 kilo ris här.
Och nu måste vi avlägsna så mycket syre det går.
Ni kan använda syreabsorbenter. Eller fotvärmare, de funkar också.
Och, om ni inte använder dem till det,
kan ni ha dem i kängorna. De håller fötterna varma.
Lägg allt i säcken. Nu börjar det.
Nu måste ni vara snabba.
Så här.
Förslut påsen med ett hett strykjärn.
Akta fingrarna.
Vi försluter säcken i båda ändarna.
Sätt dem... Precis. Håll hårt här.
Ett vanligt strykjärn funkar.
Ja. Hela vägen...
Nu kontrollerar vi.
Är den stängd?
Ja.
Det här riset kan vi äta om 20 år.
Eller kanske tidigare.
Om det kommer en epidemi eller...
Om det blir ekonomisk kris, eller om planeten blir ännu varmare,
då svälter folk, men vi är redo.
High five. Igen.
Abonnera på min kanal. Har ni några frågor, så besvarar jag dem.
Jag läser era kommentarer.
Och glöm inte: för att kunna leva, måste vi överleva.
Hej, Antoine. Det är Alain. Alain Frenette.
Jag gillade ditt presentationsbrev. Det berörde mig mycket.
Det här är i sista minuten, jag vet, men om du vill
har en deltagare hoppat av. Jag har en plats åt dig.
Om du vill, är den din.
Du kan ringa mig eller skicka ett mejl.
Det vore kul om det funkade. Hej då.
...sa att antalet klimatflyktingar når sin topp år 2050.
Enligt internationella organisationer har vi drabbats av en kris,
som snart tar epidemiska proportioner.
Det ryktas att år 2050 kommer minst 250 miljoner klimatflyktingar
vara i behov av nya hem.
De flesta i de här utsatta grupperna är bönder,
arbetare som redan lever under svåra förhållanden.
Vissa vill stanna i sina hemländer,
men andra redan har börjat flytta till andra länder.
Flera statschefer har sagt att deras gränser förblir stängda
för klimatflyktingarna och att säkerhetsåtgärder ska vidtas
för att begränsa migrationsvågen.
Medan andra länder öppnar för att välkomna flyktingarna
utan att veta hur...
-Antoine? -Ja!
Kul att träffas på riktigt.
Ta dina saker.
Jag tar din mobil.
Hoppa på.
Här. De här är till dig.
Försiktighet är A och O.
Det blir skumpigt. Håll i dig.
På nätet låter det lätt.
Det är annorlunda i verkligheten, ska du se.
Jag har runt 200 hektar mark.
Det är jävligt stort!
Det håller omvärlden på avstånd.
Du kan ta av dem. Vi är framme.
Jag ska hämta några saker.
-Sen visar jag var du kan lägga dina. -Visst.
-Alain? Var ska den här vara? -På bänken.
-Jag fixar det senare. -Perfekt.
-Hej. -Hej.
-Jag heter Anna. -Antoine. Trevligt.
Detsamma.
-David. -Antoine.
-Det här blir kul. -Ja.
Sätt fart!
Du kan ta en av de där två sängarna.
-Hej, François. -Antoine.
-Är han sist? -Nej, det kommer en till.
Ta det lite lugnt och gör dig hemmastadd.
Och... Här står reglerna.
Läs dem, tack.
Klockan 22,30 ska alla sova.
-Hej, Rachel. -Antoine.
Du kan ta den, men jag snarkar.
Då så.
Har du öronproppar?
David.
-Visa Sébastien var han kan lägga allt. -Ja.
-Hej. -David.
Sébas.
-Hej, jag heter Antoine. -Hej, Sébas.
Röker du, Sébastien?
Ja, ibland när jag dricker.
Du får inte röka i tältet.
Inte i huset heller. Det här är Frank. Sébastien.
-Hej. -Hej.
Antoine gillar inte när man röker.
Visst. Inga problem.
Kom hit, killar.
-Men vi har en fördel. -Ja, för fan. Nio timmar.
Kom närmare!
Det var mycket vackert.
Jag vill förklara vad en temporär autonom överlevnadszon är.
En TAZ.
Det här är mitt projekt, min bebis. Jag har jobbat på det i tio år.
Ni kommer att se andra baser, men ingen som den här.
Då så, vi har sex paneler. De ger mig 2 600 watt.
Jag har en jävla massa propan. Brännolja.
Ved. Torr, färskt trä värmer inte.
Och en 1 500-litersgenerator.
-Var är generatorn? -Bakom huset.
Tack vare den kan jag ha frysbox och kylskåp.
-Elektricitet. -Ja.
Överskottselen laddar batterierna inför kvällarna.
Här har vi ett hönshus.
Och där ett växthus. Båda uppvärmda.
Ni ska få se att man äter gott här.
Min kyckling är mycket god.
Inte som de sjuka jävlarna man får i affären.
Längre bort har jag äppelträd som bär mycket frukt.
-Du har säkert hjort hät också. -Du anar inte.
Här råder ingen köttbrist.
Lite längre ditåt har vi lönnar.
Jag gör lönnsirap varje vår.
Fattar ni? Just nu gör jag den för hand,
men jag tänker installera en maskin. För när allt skiter sig...
Lönnsirap blir en perfekt bytesvara.
Alla älskar lite sötma.
Man kan ha det till allt, kaffe, flingor. Det skänker tröst.
Här har vi evakueringsstigarna om jag skulle angripas.
På sommaren krattar jag dem och avlägsnar allt som knakar.
På vintern håller jag dem öppna.
Då hör inte angriparna att man rör sig.
Då så.
Säg att jag blir jagad. Då har jag vägskäl.
Här har vi det första.
Man måste alltid svänga höger. Den andra är en återvändsgränd.
-Det är som ett slags kod. -Så grymt!
Vid slutet står en container med det nödvändigaste.
Så om jag nånsin angrips,
kan jag försvara mig och återta min mark därifrån. Är ni med?
-Ja, det är som en bug-out. -Inte "som en bug-out". Det är en bug-out.
-Fast eller mobil? -Fast.
Har du övervägt alternativet? Rörliga mål är svårare att träffa.
Ja, men syftet är att återta marken, inte att fly som en fegis.
-Får vi se den? -Hör här.
Tro mig. Du vill inte gå dit, det är fullt av trevliga överraskningar.
I klarspråk: det är inga promenadstigar.
Uppfattat?
Så...
-Vem är här för första gången? -Jag, det är min första.
Det är första gången här, men jag kan överlevnad.
-Två veckor jakt om året, räknas det? -Ja, det hjälper.
Och du, Antoine? Är det första gången?
Ja, det är första kursen. Jag har följt Alains kanal ett tag.
-Bra. -Jag vill vara förberedd.
Man ser på tv att det kommer att skita sig.
Det kommer att skita sig.
Glaciärerna som smälter och havet som stiger. Det är läskigt.
Det är skitsnack.
Kommer det ut, blir det en samhällskris.
Det kan hända tidigare än vi tror.
-Det har inget med vädret att göra. -Ja, det eller en finanskrasch.
-Precis. -Det är som regeringen. De tycks försöka
försvaga och kontrollera oss hårdare.
-Som vapenlagarna. -Fan, snacka inte om det.
De som vill döda folk borde registrera sina vapen, inte jag.
Jag är inte galen.
Läggdags.
Då så. God natt, allihop.
-God natt. -God natt.
God natt.
Ge inte upp! Jobba!
Kom igen! Jobba!
Ge inte upp, hör ni! Ge inte upp!
Kom igen!
Har du gjort mangolden?
Den är jättegod.
Det är inte svårt. Jag gör det ofta.
Man tar vinäger och kryddor.
Det håller sig länge, hela vintern.
Min mormor lärde mig det.
-Man behöver bara ta sig tid. -Ja.
Visst är det jobb, men med vänner blir det kul.
Alla får en burk med sig hem.
Jag köper hellre.
Hör ni.
Jag vill föreslå en skål.
-För Alain. -Nej.
Det här är en fin möjlighet. Det är ett nöje att lära av dig.
-Tack, kompis. -Nej, jag vill tacka er.
Tack för att ni är här.
Upplysta medborgare, som ni är.
Så... Om jag kan...
...förmedla lite av mina kunskaper, är jag bara glad.
Att se er tillämpa dem och föra dem vidare är fint, tycker jag.
Du är fin, Alain.
Men ni ska veta att inte alla är lika förnuftiga som ni.
Och de andra, det säger jag er...
Vissa lär försöka ta allt ni har.
-Den gyllene horden. -Precis.
Det kommer därifrån.
Så vi måste skydda varann.
Och ta hand om varann.
Det är viktigt att omge sig med bra människor.
Jag har inte alltid varit ensam här.
Men hon...var inte intresserad.
Det låg för långt bort.
För långt från stan, från allt. För långt, för intensivt.
Men när jag ser på er... Jag ser inga såna där intensiva personer.
Jag ser klarsynta medborgare.
Med ett...gemensamt ideal.
Och när jag säger ideal...
För att det ska förverkligas... Vi måste jobba hårt.
Allihop.
Alla tillsammans.
-För Alain. -För kocken!
-För oss. -Skål!
-För Alain!
Jag ska försöka att inte skada dig.
Kom igen!
Jäklar alltså. Hon kan sina saker.
Okej.
Det räcker.
Så ska det se ut!
Helvete!
-Var är min... -På ryggen.
Fan.
-Du är död. -Så dålig är jag inte.
Nästa?
-Kom igen! -Är du rädd?
Han är rädd.
-Nej. -Testa.
Kom igen.
Ja!
Försiktigt, käre Dave.
Visa oss.
Jajamän!
Den som först får ner den andras axel mot marken.
-Inga slag? -Bara kramar.
Det här slutar inte bra.
Gick det bra?
Det här blir fint.
-Andra rundan. -Ta tag i hans smalben.
-Ja! -Mycket snyggt!
-Jag ger mig. -Ding dång!
-Du hade inte mycket att komma med. -Käften.
Det gör inget.
Det är lite genant.
Han är stolt av sig.
Du gav Dave en rejäl omgång.
-Tränar du krav maga? -Ja, var har du lärt dig där?
-Militären? -Ja.
Jag förstår.
Du sa att din pojkvän var utomlands. Är han militär?
-Utstationerad. -Var?
Nånstans i världen.
Har du legat ute med honom nån gång?
Det måste vara coolt.
Tillsammans på slagfältet, skyddande varann. Romantiskt.
Det tycker inte jag.
-Har du varit i krig? -Frank?
Vadå? Det är intressant.
-Har du sett döda? -Ge dig.
-Vad är det? -Sluta.
-Jag är faktiskt inte militär längre. -Jaså, varför?
Det är inte din ensak.
Avvakta!
Helvete!
-Snyggt! -Tack.
Mycket imponerande.
Helt ärligt, bra jobbat. Ert lag är överlägset bäst.
Ja!
Jag hoppades på det här.
Det är roligare att visa snaror med nåt i.
Det här är Sankt Mikael-tekniken.
Jag förklarar inte snarans princip. Ni har sett mina klipp.
Men ni kände inte till satellitsändaren. Den skickar sms till min mobil.
På så vis mister jag inte köttet.
Jag har snaror över hela området.
En present.
Jag kan lika gärna berätta...
Det stinker lite, men det går.
Man sticker in fingrarna här och drar. Det är lätt.
Det ni ser här är våmmen.
Här har ni tarmarna. Blåsan sitter högre upp.
Dra bara ut det. Så där ja.
Bingo!
Hjärta, lungor, lever. Bra grejer.
Allt det går att äta. Vi behåller det.
Blanda inte ihop dem. Dra av svansen.
Det verkar inte så svårt.
Har du provat?
-Nej. -Då så... Var så god.
Ta den här. Så ser vi om du fattade.
-Jag vill inte tränga mig. -Nej, det är din tur.
Det är ingens tur. Sätt fart.
-Behöver jag min kniv? -Nej.
Se. Det är litet hål längst upp.
Gå in där och dra neråt. Det är lätt.
Det lossnar av sig självt.
Jag vet inte varför. Jag mår illa.
Går det bra, Frank?
-Kom igen. Sätt fart. Du spyr väl inte? -Nej.
Tur att det inte var en älg, eller hur?
Helvete.
Kom igen nu.
Säg att det går åt pipan, och en snubbe fastnar i en fälla.
Vad gör du?
Jag skulle frossa.
-Skulle du klå upp honom? -Jag vet faktiskt inte.
Jag skulle ta beslutet där, men det blev inte vackert.
Och du?
Att klå folk utan anledning är inte min grej.
Du hade ju ett skäl.
Och du, Antoine?
Jag skulle ta ner honom.
Hota och skrämma honom, så att han aldrig återvände.
Blödigt.
Han kan vara en spejare.
Han har kanske andra med sig, ett helt gäng.
De söker efter honom.
Så du dödar honom.
Du hänger honom i ett träd.
Då syns han lång väg, och budskapet är tydligt.
Seb?
Va? Jag hade absolut dödat honom.
Jag hade flått honom och gjort en rock.
Men visst, under extrema omständigheter,
har man kanske inget val.
Givetvis har man ett val.
Killen sitter i din fälla. Du har övertaget.
Du väljer om du ska döda honom.
Antoine har rätt. Om det är en attack, så är det lätt.
Men killen i ens fälla...
Han kan vara läkare.
Eller ett par extra händer som kan mata djuren.
-God morgon. -God morgon.
Nå?
Vad tycker du?
Det är toppen.
Riktigt inspirerande.
Det är inte bara en önskedröm. Det är på riktigt.
Det är genomtänkt. Det känns bra.
Det är viktigt för mig att det känns bra.
Fridfullt.
Det är precis vad jag och min tjej söker.
Stället är stort.
Ni kunde slå er ner här.
Flytta hit med henne.
Kom och bo här.
Det är bara en tidsfråga innan allt går åt helsike.
Och när det händer...
...vill jag inte att mitt liv förändras.
Jag vill äta mig mätt.
Jag vill skydda de mina.
Och...
...spela piano.
Vem är jag nu?
Jag vet inte varför, men jag mår illa.
-Så gjorde jag inte. -Bry dig inte, Frank.
Du har känslig mage, bara.
-Det räcker. -Åh, han blir upprörd.
Inte alls.
Vad fan gör du, ditt snille? Stäng kranen.
Är det ett hotell?
-Förlåt, jag trodde det var flodvatten. -Vi slösar ändå inte.
Okej, Alain. Jag fattar.
Det är lugnt.
Tack.
Inget lattjande nu.
Ni måste ta det varligt.
Undvik friktion...
...och statisk elektricitet.
På allvar. Jag skojar inte.
Att skydda ens resurser och mark
är nyckeln till överlevnad i kaoset.
När 5 000 araber rusar in i ens kvarter med macheter
kan man ha 50 gevär, men inte 50 händer som kan hantera dem.
Då kan en välplacerad minfälla spränga 20 på en gång.
Det håller dem borta.
De skiter på sig när den smäller i ansiktet på dem.
Klara? Bra.
Låt se. Det här duger inte.
De måste skalas och tvinnas ihop.
Kretsen är öppen. Kommer det in statisk elektricitet, dör vi.
Den var kompakt. Snyggt jobbat, Anna!
-Bravo! -Tack.
Bra. Då så. Vi är klara för i dag. Nu delar vi på oss.
Sébastien och jag börjar med maten.
Resten sätter tillbaka utrustningen där vi tog den. Blir det bra?
-Ja. -Då sätter vi fart.
Jag diskade, och vad kollade han på?
Jag satte på tv:n i vardagsrummet och...
Vad fan heter programmet? Det är pratande djur.
Till sist måste jag pausa det varannan minut och förklara
att det inte är verkligt.
Allt känns mjukare när det är tecknat.
Seriöst, dagens tecknade filmer är inte lika bra som de vi såg.
Helvete!
Helvete! Fan! Alain!
-Alain, vi har en skadad! -Alain!
Fan!
-François. -Alain!
Alain!
-Han andas. -Vi behöver en ambulans.
Stanna hos mig! François!
-Prata med honom. -Frank!
François! Stanna hos mig!
Fixa ambulans. Ring efter ambulans!
Annars dör han!
-Alain! -Anna! Hämta Alain!
Alain.
-Helvete! -François.
-Prata med honom. -Frank.
-Alain. -Prata med honom.
-Frank! Ge inte upp, Frank! -Alain!
Alain!
-Var fan är han? -Alain!
Hjälp oss, Dave! Fan!
Håll ut, François!
-Frank! -Fan!
Han andas inte längre. Jag känner ingen puls.
Vi måste få in honom. Vi tar in honom.
Lyft benen.
David! Vakna! Hjälp oss!
Kom.
David, öppna dörren!
-Dave! -Öppna dörren!
Varför säger vi inte att det var en jaktolycka?
Se på kroppen, för fan.
Det var ingen jaktolycka.
Men vad gör vi, då? Vi kan inte lämna honom här.
Jävlar, nu är vi illa ute.
Nu sitter vi i skiten.
Nej, det var en olycka. Det är ingens fel.
Ingen ville att det här skulle hända.
-Vi ringer ambulansen. -Vad tror du att de gör?
Hämtar den sprängda killen som varit död i timmar
utan att ställa frågor?
De ringer polisen.
Och då kommer polisjävlarna till mitt ställe.
Och då...
De fattar att det var en olycka.
Du är så jävla naiv.
Tror du att de tiger när de ser utrustningen och vapnen?
Vi åker allihop i fängelse för dråp och inhemsk terrorism.
-Vad vill du att vi gör, då? -Det vi måste göra...
...är att begrava honom och hålla tyst.
-Va? -Är du galen?
Vi begraver honom inte.
Vill du få fängelse på grund av den här idioten?
För det första är han ingen idiot. Och fattar du inte att det var en olycka?
Det var hans fel. Vi ska inte i fängelse på grund av honom.
Ringer vi nån på utsidan, är vi körda.
Antoine...
Hur förklarar du för din dotter
att ni inte kan träffas för att du är i fängelse?
Det är nämligen så det blir om du går till polisen.
Givetvis inte.
För helvete. Vi får inte fängelse!
Ingen ska i fängelse. Vi är alla vittnen...
Det var en olycka!
Hans fru! Han har ju familj!
Hon kommer att inse att nåt är fel och anmäla det.
-Hans saker, då? -Vi begraver dem med honom.
-Vi plockar isär hans bil. -Nej!
Nej, vad... Vi begraver honom inte, Alain!
Vi ringer polisen.
Jag menar, olyckor...inträffar.
Vi är inga mördare för det.
Du är så dum. Du fattar inte. De griper oss direkt.
-Så blir det. -Det här måste få ett slut.
-Var är min mobil? -På säker plats och stannar där.
Ge mig mobilen för fan. Jag bad inte om din åsikt.
-Ge mig min mobil, Alain! -Nu räcker det!
Jag har fått nog av ert tjafs.
Låt mig påminna er om ett par saker:
François är död. Inget som sägs i det här rummet kan ändra på det.
Det som händer nu, händer oss.
Det är precis sånt vi förbereder oss för.
Det är kris och vi måste lösa den.
Vi måste hålla oss kalla, men ni gör inte det just nu!
Ni ballar ur totalt!
Nåväl.
Vi är alla trötta nu.
Så... Vi sover på saken.
I morgon bitti bestämmer vi hur vi gör.
Uppfattat?
Överens?
Överens.
Gå och lägg er. Vi är ändå helt slut.
Vi måste lugna ner oss.
Hörde du, Antoine?
Mår du bra?
Ja.
God natt.
Att begrava kroppen låter som en lösning,
men vi skjuter bara på konsekvenserna.
Hans fru anmäler hans försvinnande.
De spårar hans nummerskyltar med vägkamerorna.
De spårar mobilen också.
Polisen kommer hit, och då har vi ett gömt lik.
Då är vi riktigt illa ute och får fängelse.
Det får vi nog hur som helst.
Nej, det är han är illa ute, inte vi.
Ja, det är hans saker, mark och idéer.
Ja, men det är vi som skjuter och gör de satans bomberna.
Vi har alla vapenlicens. Vi klarar oss. Det är lagligt.
Han organiserar kurserna och kan inte ens garantera säkerheten.
Han är i knipa, inte vi.
Ja, jag...förstår. Men...
-Det är inte så enkelt. -Vi måste ringa polisen.
Vi måste hitta Alains mobil.
Vad fan är det där?
Helvete!
Alain, för helvete!
Herregud...
Vi sa ju nej!
Du hade ingen rätt att göra så här!
-Hallå där! -Sluta!
Galning! Gick det bra?
Jag drar härifrån!
-Gick det bra? -Jag sticker.
Se på er.
Ni låter känslorna styra er.
-Var blev förnuftet av? -För helvete!
Vi skulle hitta en lösning.
En lösning på vad? En lösning som förstör allt?
Lyssna. Lägg ner sakerna och stanna. Vi har problem nog. Låt oss prata.
Jag ska bort härifrån!
Kör oss till bilarna!
Rör mig inte!
-Hörru! -Vänta!
David.
Lägg ner pistolen, okej?
De är mot dig, allihop.
De ville ta din mobil.
De vill ringa polisen och skylla allt på dig.
Tänker du låta honom skjuta oss?
Alain?
Det vore ingen olyckshändelse.
Vänta! Stanna här!
Är ni döva? Ni stannar här!
Ni förstör allt vi byggt upp!
Hör ni mig? Fan!
Helvete.
Det är dags. Kom nu!
Hallå! Stanna!
Kom och hjälp mig, Dave!
-Stanna! Vi kan inte lämna henne här! -Kom nu! Sätt fart!
Det är bara en liten kula i benet, raring.
Jag ville inte det här.
-Släpp mig. -De sprang mot stigarna, Alain.
De kommer inte långt. Vi hittar dem.
Nu flyttar vi på henne. Hon måste komma in.
Släpp mig!
Släpp...
-Vi försöker hjälpa dig. -Kom nu.
Knyt loss mig.
-Nej. -Jag har inget val. Det här gör ont.
Nej...
-Knyt loss mig. -Jag måste sticka.
-Nej, hör på mig. Snälla. -Jag måste hitta de andra. De går vilse.
-Snälla, släpp mig. -Jag kommer tillbaka. Lugn.
Nej!
Jag är ingen mördare, men jag måste skydda det som är mitt.
Nej!
Nej! Dave!
Knyt loss mig! Nej, stanna!
Helvete!
Fan.
Vi leker inte krig här. Ge mig den.
Det här...
Det är bara för att de ska förstå.
-Är du med? -Visst.
Han är död.
Mannen är störd.
Han vet att vi är här. Vi måste lämna stigen.
Kom nu.
Vi kommer alla att dö här.
Nu går vi.
Helvete.
Alain.
De gick hitåt.
Antoine?
Vi är tillbaka på stigen.
Var försiktig.
Titta där borta.
Hans bug-out.
Prova så här.
Helvete.
På tre, okej?
Ett, två, tre.
En gång till.
Igen. Ett, två, tre.
Ja.
-Här är en gps. -Bra.
Kom.
Spring!
Gå runt den, Dave.
Vi kom för sent.
De tog en del grejor.
Vapen.
Fan också.
Det förändrar allt.
Vi måste hitta dem.
Vi blir tvungna att försvara oss också.
Jag vill inte att fler dör på min mark. Hör du?
De tog vapen. Vi har vapen. Vi kommer inte att snacka.
Om de tar sig ut, hämtar de polisen.
Du kan säga hej då till huset, området, allt.
Det är inget alternativ.
-De kan inte vara långt borta. -Nej.
-Ser du nåt? -Nej.
-De måste ha sprungit i spåret. -Ja.
Vi rör på oss.
Är du säker på att det är floden vi korsade när vi kom?
Den är bred. Det blir riskabelt.
Ja, men vi har inget val. Vi måste vara snabba.
Ja, jag täcker dig.
Lita på mig. Spring.
Nej!
Rachel!
Kom igen. Slappna av i benen.
Rör på kroppen. Kom igen. Stora rörelser.
Kom igen.
Stora rörelser. Kom igen nu.
Fan, det funkar inte.
Rachel.
Vi måste fortsätta.
Kom, så går vi.
Vill du ha det här?
Mår du bra?
Ja, jag mår bra.
Och...
Tack.
Självklart. Jag hade inte lämnat dig där.
Du kunde ha tvekat.
Man vet inte hur man reagerar i såna lägen.
Jag hann faktiskt inte tänka.
Det är bra. Det är så man ska göra.
Jag tvekade en gång, och...
...vi miste två killar.
Var det därför du la av?
Jag klarade det inte längre.
I fält, om man börjar bli rädd...
...är det svårt att styra.
Det kan jag tro.
Ser du om det är långt kvar?
Ditåt.
Helvete.
Rachel?
Det kan sluta här och nu.
Det har gått alldeles för långt.
Lämna mig här, är du snäll.
De tror dig aldrig. De griper dig också.
Men när jag ser på er...
Jag ser klarsynta medborgare.
Med ett...gemensamt ideal.
Och när jag säger ideal...
För att det ska förverkligas, måste vi jobba hårt.
Allihop.
Alla tillsammans.
För Alain.
-För oss. -Skål!
-För Alain.
Undertexter: Jessika Johansson