NETFLIX PRESENTERAR
Det finns tre sorters människor.
De ovanför,
de nedanför,
de som faller.
Nivå 48.
-Hålet. -Ja.
Hålet.
Och månaden har precis börjat.
Så frågan är...
...vad vi ska äta.
Vad ska vi äta?
Resterna från de ovanför, såklart.
-Vad finns ovanför? -Nivå 47. Uppenbarligen.
Jag heter Goreng.
Var snäll och stanna på din sida av hålet.
Goreng.
Vilket namn fick du?
Ja.
Vi borde känna till varandras namn.
Vi kommer att tillbringa mycket tid ihop.
Eller inte.
Vem vet?
Jag heter Trimagasi.
Herr Trimagasi, hur fungerar hålet?
Det är självklart. Det handlar om att äta.
Ibland är det väldigt enkelt.
Andra gånger är det väldigt svårt.
Det beror på ens nivå.
Tursamt nog är nivå 48 bra.
Finns det mycket folk nedanför? Vänta, säg inget.
Det är självklart.
Snart kommer de att vara färre.
-Hallå, hör ni mig där nere? -Ropa inte till dem.
-Varför inte? -För att de är nedanför.
De ovanför svarar inte.
-Varför inte? -För att de är ovanför, uppenbarligen.
Allt är uppenbart för dig, va? Du måste ha varit här länge.
I månader. Flera månader.
Och nivå 48 är som sagt bra.
Du kan skatta dig lycklig.
Hur länge stannar vi på den här nivån?
En månad, minst.
Sen får vi se.
Och jag svarar inte på fler frågor.
Jag blir utmattad av att prata.
Särskilt när jag måste ge mer information än vad jag får.
Det är orättvist, uppenbarligen.
Så från och med nu
ger jag dig lika mycket information som du ger mig.
Den röda lampan har slocknat. Den gröna lyser.
Jag gav dig precis information. Det vore bara rättvist att svara mig.
Varför slocknade den röda lampan?
Maten har redan ätits.
Det är så uppenbart att jag inte tänker säga "uppenbart".
Vad äckligt.
Okej.
Vi antar att det är 47 nivåer ovanför oss och två personer per nivå,
då äter vi 94 personers rester.
Oroa dig inte.
Snart är de färre personer ovanför.
-Ska du inte äta? -Jag är inte hungrig.
Det kommer du att bli.
Varför kommer de bli färre?
Jag säger inte att det är uppenbart, för det är det inte.
Jag förstod det inte själv förrän jag kom till nivå 8.
Vin!
Det måste finnas muslimer och nykterister på nivåerna ovanför.
Alkohol brukar inte komma så här långt ner.
Ska du verkligen inte äta?
Till senare.
Varför gjorde du så?
De nedanför kan äta det.
Tänk om de ovanför gjorde samma sak.
Det har de nog redan gjort.
De jävlarna.
-Är det varmt? -Det blir varmare.
Varmare?
Vi kommer strax att koka.
Jaså? Varför det?
På grund av dig.
Temperaturen kommer att stiga oreglerat, såvida inte...
-Såvida inte vad? -Du slänger det där äpplet.
Maten är bara din medan plattformen är på din nivå.
Om du behåller nåt kommer temperaturen stiga tills vi brinner.
Eller sjunka tills vi fryser ihjäl.
Det varierar.
Helvete.
Förstår du?
Vad?
Förstår du att när du är inne måste du stanna så länge vi kommit överens om?
Så, jag har accepterats.
Inte än.
Kan objektet vara en bok?
Det kan vara vad du vill.
DEN SNILLRIKE JUNKERN DON QUIJOTE
Jag skulle gärna berätta varför jag är här.
Varför det?
Så att du kan berätta för mig varför du är här.
Uppenbarligen.
Jag ville sluta röka och läsa Don Quijote.
Jag fick ta med mig en sak och tänkte...
Kom du hit av fri vilja?
Sex månader i utbyte mot ett certifikat, ja.
Ett certifikat?
Vad menar du?
Då är de skyldiga mig två.
Jag kommer att vara här i ett år.
Varför är du här?
Så han får ett, men inte jag?
Jag skulle flytta på mig om jag var du.
-Ska du inte äta idag heller? -Uppenbarligen inte.
Vilket slöseri.
Du förtjänar inte den här nivån.
Du har inte sagt varför du är här.
Kom igen, berätta.
Okej, men bara om du lovar att inte stjäla ordet "uppenbarligen".
Jag var hemma och såg en skäggig man göra reklam för knivslipar.
"Samuraj-Max slipar varje kniv, slät och tandad", sa han.
"Titta på den här kniven.
Den är så slö att den inte ens kan skära igenom en svamp."
Efter Samuraj-Max kan den skära igenom de tuffaste av ytor, som tegelstenen här."
Och det gjorde den.
Sen dök flera hemmafruar upp
och sa att Samuraj-Max hade förändrat deras liv.
"Vi kunde inte ens skala tomater,
och vårt bröd smulades sönder.
Samuraj-Max har förändrat våra liv", sa alla.
Jag har faktiskt aldrig skalat en tomat.
Och köper skivat bröd.
Jag förstår inte varför nån behöver skära igenom en tegelsten med en kökskniv.
Men det fick mig att börja fundera.
Varför slipar jag inte mina knivar?
Tänk om livet suger för att jag inte vässar dem.
För att jag inte bryr mig om detaljer.
-Detaljer, Goreng. -Köpte du den?
-Uppenbarligen, ja. -Vad hände då?
Slipade du dina knivar och skar halsen av nån?
Jag köpte dem och stannade kvar till nästa reklam.
Det var samma skäggige man och samma hemmafruar.
Gissa vad de sålde.
En jäkla kniv som inte blev slö trots att man skar igenom en tegelsten.
Den vässar sig själv medan den skär.
Vet du vad den hette?
-Samuraj-Plus. -Köpte du också den?
-Nej. -De skrattade uppenbarligen åt mig.
Det är detaljerna.
Detaljerna fick mig att tappa greppet.
Jag lyfte upp min tv,
kastade ut den genom fönstret,
och den landade på en jäkla illegal immigrant på cykel.
Är det mitt fel att han dog?
Han borde inte ens ha varit där.
Kom du hit för att du har dödat nån?
Jag fick välja på psyket eller hålet.
Så jag kom hit.
De erbjöd mig dock inga certifikat.
Hur många nivåer finns det?
Jag vet inte. Åtminstone 132, för jag var där.
Etthundratrettiotvå.
Och det fanns fler nedanför.
-Hur mycket mat nådde dit ner? -Ingen.
Man klarar sig inte en hel månad utan mat.
Jag sa inte att jag inte åt.
Bara att maten inte nådde dit.
Och man kan klara sig i över en månad utan att äta.
Men man är körd om man får två låga nivåer på raken.
Vi måste kontakta dem som är där uppe.
Varför det?
De måste ransonera sin mat.
De säger till nivå 46.
Och de säger till nivå 45, och så vidare.
Är du kommunist?
Jag är resonlig. Det vore rättvist med ransonering.
De där uppe lyssnar inte på kommunister.
Då börjar vi nedanför.
Hallå! Ni där, på nivå 49!
Ge oss lite mer vin nästa gång, skitstövlar.
Här är ert vin, era jävlar.
De nedanför är nedanför, Goreng.
-De kanske är ovanför oss nästa månad. -Ja, och då kissar de på oss.
Skitstövlar.
Jag valde en bok.
Vad valde du?
Det är uppenbart.
Samuraj-Plus.
Tröttnar du inte på det där?
Den är otrolig.
Ju mer jag använder den, desto vassare blir den.
-Var det en person? -Självklart.
Hoppas att det inte var en nykterist.
Vi har ont om vin.
Man kan äta hur mycket man vill på nivåerna ovanför.
Men man har inte mycket att se fram emot...
...och man har mycket att fundera på.
Kan inte nån göra nåt?
Vore jag du skulle jag be att få stanna på de mellersta nivåerna.
Du verkar vara en sån som skulle hoppa om du var där uppe.
Och du skulle inte ha mage för att vara där nere.
Ha mage för vad?
Kan du läsa ett kapitel för mig ikväll?
Jag kan inte sova nuförtiden.
Jag saknar min tv.
Vilka nivåer har du varit på?
Jag vaknade på nivå 72.
Sen var jag på nivå 26.
Därefter på 78, och så 43.
På 11, på 79.
Trettiotvå, därefter åtta.
Jag var på 132 förra månaden.
Nu är jag här.
Vem var du med? Jag antar att du vaknade med samma person.
-Vem var du med? -Vad får dig att anta det?
Du sa att vi skulle vara tillsammans i en månad. Vem var du med?
Det spelar ingen roll. Det som spelar roll är att du har en självvässande kniv.
Och din cellkamrat försvann på en nivå som knappt hade mat.
Du ser inte så utsvulten ut.
Slutsatsen är uppenbar.
Du lovade att inte använda det ordet.
Du ignorerade uppenbarligen det femte budordet.
Och du åt uppenbarligen upp din cellkamrat.
Strunta i henne. Ät nu.
-Är hon skadad? -Inte allvarligt.
Eller hur, Miharu?
Känner du henne?
Hon kommer ner varje månad.
-Varför det? -Hon letar efter sin son.
Finns det minderåriga i hålet?
Är du okej?
Ser man på.
Vill du behålla henne i ett par dagar?
Jag trodde att du var en hederlig man.
Jag vill hjälpa henne.
Jag hjälper henne.
I hålet är alla fria att välja.
Hon valde att komma ner.
Vet du vad den här skönheten gör varje månad?
Innan hon kommer ner dödar hon sin cellkamrat.
För att förbättra oddsen för att vara med sitt barn nästa månad.
Kroppen du såg falla ner var troligen hennes cellkamrat.
Jag dödade ingen på nivå 132.
Min cellkamrats tid i hålet var över.
Han måste vara glad där ute med sitt certifikat.
Åtta dar senare föll en kropp medan plattformen var på vår nivå.
Vi åt mänskligt kött.
Men vi dödade ingen.
Hallå!
Lämna henne i fred, era jävlar!
De behåller henne bara i ett par dagar. Lägg dig inte i.
Läser du ett kapitel för mig ikväll...
Kom igen, hoppa.
Det är bara sex meter ner.
Vilket kapitel vill du höra?
Det första, uppenbarligen.
Herregud!
"I en by i La Mancha, vars namn jag inte vill nämna,
levde en herre för inte länge sedan, med sin lans på en hylla,
sin gamla sköld, en mager hästkrake, och en greyhound."
Tror du på Gud?
Varför undrar du det?
Om du gör det, be för oss.
Känner du lukten?
Det är gasen.
Om ett par sekunder söver de oss till sömns.
Imorgon vaknar vi på en annan nivå.
Jag gillar dig, Goreng.
Jag tror inte att du överlever länge.
Men jag gillar dig.
Du har ett gott hjärta.
Jag har bara två månader kvar här.
När jag kommer ut antar jag att jag får ett certifikat.
Och det är ingen liten sak.
Tror du på Gud?
Den här månaden gör jag det.
Du sover som en stock.
Nej!
Lugn.
Lugna ner dig.
Det är ingen bra plats. Förstår du nu?
Du är yngre och starkare än vad jag är.
Du kanske inte attackerar mig idag eller imorgon.
Men med tiden kommer du att se annorlunda på mig.
Hunger manar fram galenskap.
I såna fall är det bättre att ätas än att bli äten.
Jag vill uppenbarligen inte döda dig.
Ditt kött skulle ruttna fort.
Och vi skulle inte ha nån mat.
Jag ska inte heller invalidisera dig direkt.
Man står ut med att fasta första veckan.
Har du provat sniglar nån gång?
Gör det inte. Snälla.
Fint folk kallar dem för escargots.
De är väldigt eftertraktade i flera länder.
Men de måste först renas i sju till tio dagar.
Så var inte rädd...ännu.
Hör du dem?
Skriken från de som vaknar upp...
...och inser var de är.
Gör det inte.
Du behöver inte göra det här, Trimagasi.
Vår vänskap skulle sakta ebba ut.
Den skulle sluta i ömsesidig misstro
som skulle sätta igång konflikt och brott.
Jag vet. Jag har upplevt det.
Du är en jävla mördare.
Nej. Jag är bara rädd.
Jag gillar inte det här, min snigel.
Jag är ingen jävla snigel.
Jag är ledsen, det är lättare för mig att se dig som en snigel,
som renar sina defekter.
Förstår du? Jag har känslor.
Titta på det.
Inte ens ben!
Hör på, min snigel.
Du är bunden. Inte jag.
Du har en bok och jag har min Samuraj-Plus.
I din situation kan du uppenbarligen inte ställa krav.
Men om du samarbetar
erbjuder jag dig en chans att leva.
Du kan inte lemlästa mig och förvänta dig att jag ska överleva, din skit.
Jag gör vad jag kan, det lovar jag.
Om åtta dagar skär jag av en bit av ditt kött.
Jag försöker läka dina sår varje gång.
Och ge dig din del.
En del av mig själv?
Tänk på din överlevnad och hjälp mig.
Jag hoppas att du kommer till sans snart,
så att vi kan fortsätta läsa Don Quijote tillsammans.
Okej. Den personens död kan ha varit en olycka.
Men inte den här personens.
Du skulle vara ensam ansvarig för min död, din jävel.
Nej, de ovanför mig tvingar mig till det.
Alla 340 är ansvariga före mig.
Vi kan överleva på vatten, Trimagasi.
Du kanske kan det.
Men jag är en gammal man.
Jag måste fokusera på att komma ut om två månader.
Om jag skulle överleva och vi kommer till en lägre nivå igen, vad händer då?
-Du förstår, eller hur? -Uppenbarligen inte.
-Läser du för mig ikväll? -Uppenbarligen inte.
Då så, då är det slutpratat.
Jag blir utmattad av att prata.
Att hålla tyst gör dig utmattad, din skit!
Att hålla tyst gör dig utmattad!
Tiden är inne, min snigel.
Jag försökte läsa...
...men jag kan inte.
Orden flyter ihop.
Mitt sinne är grumligt.
Det är bäst för dig om vi börjar idag.
Annars kan jag inte garantera ett rent jobb.
Jag vill att du ska veta att jag håller dig ansvarig.
Inte folket ovanför.
Inte omständigheterna.
Inte ens Administrationen.
Bara dig.
Man kan säga att du redan har renats, snigel.
På både in- och utsidan.
Du har ingen ilska inom dig.
Oroa dig inte. Jag skär bara bort ett par bitar.
Jag lämnar dina genitalier ifred.
Är du beredd?
Tack.
Vad heter din son?
Ät...
...eller bli uppäten.
Du tvingade mig till det.
Nej.
Jag var försvarslös och du slaktade mig.
Du behandlade mig inte med samma respekt som jag behandlade dig.
Uppenbarligen.
Du använder det ordet även i döden.
Det luktar gas.
Och du är inte verklig.
Kanske inte.
Vem bryr sig? Vi är likadana nu.
Vi är båda mördare.
Jag är bara mer civiliserad än du.
-Försvinn. -Nej, jag försvinner aldrig.
Jag tillhör dig nu. Jag är inuti dig.
Men du tillhör även mig.
Snigel.
Att prata gör mig utmattad.
Ser du? Jag har rätt.
Ramses II, kom, älskling.
Han välkomnade dig bara, ditt odjur.
Jag heter Imoguiri. Han heter Ramses II.
Är husdjur tillåtna i hålet?
Jag hade inte kommit hit utan honom, Goreng.
Att ta in en varmkorvshund hit är inte så smart.
Han är mer av en varmkorv än en hund.
Jag trodde att du skulle vara mer känslig mot djur. Du valde en bok.
Ingen har nånsin bett om en bok.
De har bett om allt möjligt. Pistoler, armborst...
...knivar, ficklampor...
...golfklubbor, basebollträn...
-...till och med en träningscykel. -Vet du vad jag heter?
Du får röka.
-Ska vi fortsätta? -Ja.
Gluten- eller laktosintolerant?
Nej.
Är du allergisk mot skaldjur, nötter, frukter?
Inte vad jag vet.
Du vet att man inte får röka där inne.
Ja, jag vet.
Är tystnad en del av intervjun?
Känner du dig obekväm?
Nej.
Din favoritmat?
Jag vet inte.
Tänk, är du snäll.
Varför undrar du det?
Vi lägger till det till menyn.
Så jag har blivit accepterad?
Inte än.
Escargot de bourgogne.
Sniglar?
-Ja. -Bra.
-Kan du få ut mig härifrån? -Nej, det kan jag inte.
Hur många skickade du till den här svinstian innan du själv skickades hit?
Om jag inte missminner mig kom du hit frivilligt.
Och ingen skickade mig.
Jag valde att komma hit.
Så du vet inte om att folk dör i hålet?
Vi föredrar att kalla det Vertikalt Självförvaltnings-Centrum.
Hur många nivåer finns det?
Tvåhundra.
Tvåhundra?
Vi får inte mat nog för 200 nivåer.
Om alla bara åt det de behövde
skulle det räcka till nivåerna längst ner.
-Det är inte så lätt på insidan. -Nej.
Inte på utsidan heller.
Men nåt måste hända inom VSC.
Nåt som triggar spontan solidaritet.
VSC? Spontan solidaritet?
Är det vad det här jävla hålet skapades för?
Förändring är aldrig spontan.
Det kanske är därför du är där.
Att komma ut levande räcker för mig.
Okej. Gott, va? Du älskar det.
Nån kunde dö för det, vet du?
Okej.
Vi äter varannan dag. Det är min ranson.
Ett barn kan dö.
Det finns ingen under 16 i hålet.
Det finns åtminstone en.
Det finns ingen under 16 i hålet.
Administrationen är väldigt noggrann.
God morgon, mina herrar.
Hör på, är ni snälla.
Jag har lagt undan mat åt er.
Var snälla och ät er del,
och förbered två liknande ransoner för de nedanför.
Va, din hagga? Vi var på nivå 88. Vi överlevde knappt.
Jag förstår, men vi är ansvariga för de som inte hade sån tur den här månaden.
Ni kan få tillräckligt med kalorier för att överleva.
Mina herrar, snälla.
Spontan solidaritet.
Poängen med stället kanske inte är vad du tror.
Solidaritet skulle varna dem
och få dem att förhindra det på utsidan, tror du inte?
-Varna vilka då? -Vilka tror du?
Administrationen.
Ja. Du tror att Administrationen gör allt fel.
Jag har jobbat för dem i 25 år.
Och du har vissa privilegier.
-Vad menar du? -Du fick välja din cellkamrat.
Det fick inte jag.
Mina herrar, jag förstår att ni var hungriga och inte brydde er om mina ord.
Det är viktigt att ni äter bara de ransoner jag förberett åt er
och förbereder två liknande till nivå 35.
Lämna oss i fred!
Vi äter så mycket vi vill.
De förstår så småningom.
Finns du på riktigt?
Mina herrar, ät er del och förbered två liknande ransoner...
Mina herrar, snälla.
Ät er andel och förbered två liknande ransoner...
Mina herrar, snälla.
Ät er andel och förbered två liknande ransoner...
Mina herrar, snälla. Ät er andel och förbered...
Mina herrar, jag har förberett era ransoner
och ytterligare två till nivå 35 för att göra det enklare för er...
Förbered två...
Snälla, det har gått 15 dagar.
Jag ber er följa mina instruktioner.
Folk dör utan tvekan under era fötter.
Förstår ni? Folk dör!
-Vi äter... -Hör på, era as.
Gör som hon säger, annars bajsar jag på er mat varje dag.
Och smetar ut den över vartenda riskorn, hör ni det?
Ni får äta bajs varenda dag.
Skicka det vidare till asen under er. Förstått?
Bra.
Det verkar fungera.
Uppenbarligen.
Det var inte vad jag väntade mig.
Jag ville övertyga dem.
De är övertygade.
-Med bajs? -Det är mer effektivt än solidaritet.
Om vi bara kunde övertyga de ovanför...
Nej, de lyssnar inte på mig.
Varför inte?
För att jag inte kan bajsa uppåt.
Hjälp! Hjälp mig!
Det är ingen fara.
Hon är barnets mor.
Kudden.
Kudden!
Det är okej.
Okej, det är ingen fara.
Kallt.
-Va? -Jättekallt.
Hon fryser. Täck över henne.
Så där.
Jag fryser också.
Vad är det som händer?
Den jävla hunden. Kom hit, din lilla skit.
Han snodde nåt. Släpp!
Jag hatar dig!
Din slyna!
-Jag hatar dig. -Hallå!
Nu räcker det!
Det är för hennes son.
Jaså? Det visste jag inte.
Jag är ingen mamma.
Hallå, är det här dagens ranson?
Det var som fan, kompis.
Jag valde ut kvinnan för tio månader sen. Hon var ensam.
Hon har inga föräldrar. Inga barn.
Hennes favoriträtt är bibimbap.
Hon är filmskådespelerska. Hon valde en ukulele.
För att vara som Marilyn Monroe i den där filmen.
Hon kom ensam till hålet.
Du hörde rätt, Goreng.
Helt ensam.
Hon ville vara en asiatisk Marilyn Monroe.
Den slynan...
...spelar ukulele med sina sneda ögon.
Hon är en galen mördare som letar efter ett låtsasbarn.
Spontan solidaritet.
Spontan solidaritet inslagen i bajs.
Det här är inget bra ställe för en bokälskare.
Jag har jobbat för Administrationen i 25 år.
Jag har ovetande skickat folk till det här helveteshålet i åtta år.
För att jag inte visste.
Jag svär att jag inte visste.
Tror du mig, Goreng?
Det gör du inte, va?
Jag vill att du tror på mig.
Titta på mig. Jag har kämpat mot cancer i tre år.
Den dag jag visste att jag förlorat kampen...
...kom jag hit för att hjälpa till.
Men vet du vad?
Jag bryr mig inte längre.
Jag gör bara inte det.
Jag bryr mig inte om nåt längre.
Vem fan tar med sig en bok hit?
Vem i helvete tar med sig en bok hit?
Det är ett mirakel att ingen åt upp sniglarna.
Ska du inte äta?
Jag lägger ett par i varje portion.
Imoguiri, varför äter du inget?
Idag var det Ramses II:s tur.
Det är sista dagen, du borde äta.
Vi vet inte var vi hamnar imorgon.
Ska du inte skära loss henne?
Hon var din vän.
Ska du äta upp henne?
Så klart. Det var därför jag hängde mig.
Det hade varit mycket enklare att hoppa, som så många andra.
Men jag ville ge dig en gåva.
Min kropp.
Snälla, ät upp min kropp.
Bryt ner den, avsöndra den sen i form av försonande bajs.
Kom ihåg, solidaritet eller bajs.
Vad är det för mening med att täcka över öronen?
Vi är inuti ditt huvud, din idiot!
Kallade du honom idiot, din idiot?
Du pratar med Messias.
Messias av bajs, men ändå.
-Ät upp mig, Goreng. -Den här galna haggan har rätt.
Det är din enda chans till överlevnad.
Det är sant, Goreng. Skär mitt kött, ät upp min kropp.
O, frälsare.
"Sannerligen, jag säger er:
om ni inte äter Människosonens kött och dricker hans blod
äger ni inte livet.
Den som äter mitt kött och dricker mitt blod
har evigt liv,
och jag skall låta honom uppstå på den sista dagen.
Ty mitt kött är verklig föda,
och mitt blod är verklig dryck.
Den som äter mitt kött och dricker mitt blod
förblir i mig,
och jag i honom."
Amen.
Här, Goreng.
Med Samuraj-Plus känns det som smör.
Gör det.
Öron, ansikte, haka.
Bröst, revben, ryggfett.
Slaksida, händer, knogar.
Skuldror, skinka.
Länd, kotlett.
Hallå, ni där uppe! Skitstövlar.
Kom igen, jag vet att ni är där uppe! Svara mig!
Jag heter Baharat. Och jag är i extas. Är du vaken?
Såg du vår nivå?
Nivå sex, min vän!
Jag är i extas!
Jag kommer ut den här gången! Hallå!
Hallå, nivå 5, svara mig!
-Va? Vill du komma upp? -Ja.
-Varför det? -Varför det?
För att lämna den här helveteshålan.
-Tror du på Gud? -Ja.
Ja, jag tror på Gud.
Men på vilken Gud?
Den enda som finns.
Den enda sanna Gud!
Han säger att han tror på samma Gud som vi.
Kom igen, jag vill bara passera, jag lovar.
Gud talade till mig och vill att jag ska lämna hålet.
Han säger att Gud talade till honom.
Exakt vad sa han?
Att två barmhärtiga själar skulle hjälpa mig härifrån.
Hörde du det, älskling? Jag tror han menade oss.
Och de skulle belönas för det.
Hur ska Gud belöna oss?
Med evigt liv.
Evigt liv, det var inte illa.
Det var inte illa för att hjälpa en svart man.
Kom igen, släpp upp mig.
Okej, kasta hit repet.
Tack, broder och syster! Prisa Herren!
Vi ses på utsidan. Jag är i extas! Förstått?
Hjälp mig!
Era jävlar!
Grisar!
Hon bajsade på mig!
Be Gud om ett rep!
Mitt rep!
Nej!
Du är okej. Tänk positivt.
Det är ute med dig.
Det är ute med dig!
Fem jävla nivåer.
Du kommer aldrig att vara så nära.
Fem jävla nivåer!
Du anpassar dig verkligen, min snigel.
Jag attackerade dig.
Den galna haggan tog livet av sig.
Nu kan du återhämta dig på den här nivån,
och äta hur mycket du vill.
Sen kommer du ut om en månad,
med ditt...certifikat.
Ser du? Det var inte så svårt.
Allt beror på dig nu.
Enbart på dig.
Förändring är aldrig spontan.
Det kanske är därför du är här.
Hjälp mig komma ner.
Vi tillverkar improviserade vapen.
Vi hoppar på plattformen och delar ut lagom med mat på varje nivå.
Va?
Jag kan inte göra det ensam.
Men tillsammans kan vi det.
Tillsammans har vi en chans, Baharat.
Jag ska försöka gå upp nästa månad.
Alltid är det nån skitstövel som inte släpper förbi dig.
Att gå nedåt är självmord.
Om vi får mat ner till sista nivån har vi knäckt hålets mekanik.
Det finns ingen mekanik i hålet.
Hålet är hålet.
Hålet är ett jävla fängelse.
Vi vet inte ens hur djupt det är.
När jag var på nivå 202 räknade jag sekund för sekund...
...hur lång tid det tog för plattformen att komma upp igen.
Det kanske inte är exakt, men om man tänker på den tid den stannar...
...måste det vara 250.
-Tvåhundrafemtio? -Tvåhundrafemtio.
Och om du har fel?
Om vi får slut på mat och inte har nått botten?
Vi stannar på plattformen och tar oss upp igen.
Som du ville.
-Åka ner? -För att komma upp igen.
Bara en galning skulle lämna nivå 6.
Eller två galningar i extas.
Ni ser korkade ut.
Jag hoppas att ni båda blir dödade, skitstövlar.
Du! Kliv undan!
Kliv undan från plattformen!
Vad i helvete, Baharat?
Lugn. Vi passerar bara.
-Vi ger er era ransoner och åker. -Nej.
-Nej? -Nej.
De första 50 nivåerna får äta dagligen.
Vi börjar på nivå 51.
De här är mina vänner. De hjälpte mig uppåt för två månader sen.
De åt igår och får äta imorgon.
De kan fasta i en dag.
I helvete heller. Jag är på nivå 7, jag har rätt att äta mycket.
Jag dog nästan på nivå 114 förra månaden.
Var höll ni hus då, era skitar?
Då borde du förstå.
Vem är du? Messias?
Är du här för att frälsa oss?
En Messias multiplicerar bröd och fisk, men tar det inte från ens mun.
Jösses, Baharat.
Det här väntade jag mig inte av dig.
Vem är du? Den vite mannens svarte tjänare?
Du! In i hörnet!
Helvete! Jag dödar dig!
Håll dig i hörnet! Rör dig inte!
In i hörnet! Jävlas inte!
Släpp den!
Ner med dig!
Undan, annars krossar jag dig!
Du! Ett steg närmare och du är död!
Baharat!
Jag är ledsen.
Kliv ner direkt, båda två.
Ni går på maten, era idioter.
Vem fan är det här?
En klok man.
Har jag inte lärt dig nåt?
Vi försöker ta mat till varje nivå.
Det var väldigt snällt.
Väldigt snällt, men grundläggande hyfs går först.
Övertygande framför besegrande.
Ja...och om de inte övertygas?
Då slår man. Men först, dialog.
Hur som helst...
...vem ovanför oss kommer att få reda på om ni klarar det?
Administrationen.
Administrationen saknar samvete.
Men det finns en liten chans
att arbetarna på nivå 0 har ett samvete.
Ni borde sända dem ett budskap.
Och hur ska ni lyckas med det?
Med en symbol.
Vi behöver en måltid.
En delikat och vackert upplagd måltid.
Den måste klara sig intakt upp till nivå 0.
Föreställ er deras miner
när hålet återlämnar en sån måltid.
Bara då förstår de budskapet.
Panna cotta.
Vakta panna cottan som om era liv hängde på den.
Panna cottan är budskapet.
Vänner.
Jag ber er vänligen att flytta er från plattformen.
Vi vill bjuda in er
till en fredlig protest
som kommer att förändra händelsernas gång.
Det kommer att skapa ett prejudikat...
Vad fan pratar du om? Tala klarspråk.
-Vi ber er fasta i en dag. -I en dag?
Ja.
I helvete heller.
Det som är viktigt är budskapet.
-Vänta! -Undan!
-Bara ett par nivåer till. -Ja.
Tillbaka!
Vänner, vi vill inte ha problem. Vi försvinner snart.
Ni får er andel, sen åker vi.
-Kommer han att dö? -Inte om du ser efter honom.
Han kommer att dö ändå.
Jag kväver honom med en kudde.
Ät och sluta med dumheterna.
Jag skär upp hans mage och äter det du gav honom.
Helvete.
Miharu måste ha vaknat här.
-Ungens mamma? -Ungen finns inte.
Helvete.
Jävlar.
Helvete!
Plattformen stannade inte.
Det betyder att det finns fler nivåer än du trodde.
Fy fan.
Plattformen stannar inte om ingen är vid liv.
Helvete.
Miharu!
Hon är död.
Nej!
Hon är död.
Kom nu!
Kom!
Plattformen!
Undan!
Det finns inget kvar.
Vi har fortfarande panna cottan.
Panna cottan är budskapet.
Här finns ingen.
Plattformen stannade.
Det måste vara nivån längst ner.
Gör dig beredd. Vi åker upp.
Ungen.
Nej.
Gör det inte.
Nej! Helvete!
Kasta panna cottan.
-Kasta panna cottan. -Nej.
Kasta den jävla panna cottan.
Nej.
Vänta.
Det är varken varmt...
...eller kallt.
Det är en liten flicka.
Hon är hungrig.
Ge henne lite.
Nej.
Panna cottan är budskapet.
"En stor man som är våldsam blir ett bra exempel på synd,
och en rik man som är snål blir blott en tiggare.
För den som äger rikedom blir inte lycklig av att ha den,
utan av att spendera den,
och inte av att spendera som han vill,
utan genom att veta hur han spenderar den väl."
"Som han känner."
Jag gillar att lyssna till när du läser.
"Veta hur man spenderar den väl."
Det var modigt av dig att ödsla rikedomarna på nivå 6, min snigel.
-Jag ödslade inte. -Vad händer nu?
Ska du äta upp den svarte mannen?
Varför inte barnet?
Barnet har en gåva. Har du inte märkt det?
Ramses.
Ramses är budskapet.
Ramses II är budskapet.
Ramses.
Vakna!
Barnet är budskapet.
Hon är budskapet.
Baharat.
"Vi gav oss iväg tillsammans, vi tog vägen tillsammans.
Vi har haft samma lycka och tur."
Din resa är över, min snigel.
Inte än.
Jag måste åka upp med barnet.
Men du är inte budskapet.
Men jag är bäraren.
Budskapet behöver ingen bärare.
Kalla mig inte för snigel igen.
Använd inte mitt ord igen.
Kommer hon att klara det?
Hon är budskapet.
Undertexter: Mattias Backström