NETFLIX UVÁDÍ
Existují tři typy lidí.
Ti nahoře,
ti dole
a ti, co padají.
Čtyřicáté osmé patro.
- Díra. - Ano.
Díra.
A měsíc sotva začal.
Otázkou tedy je...
co budeme jíst?
Co budeme jíst?
Samozřejmě zbytky těch nahoře.
- Co je nahoře? - Čtyřicáté sedmé patro. Samozřejmě.
Jmenuji se Goreng.
Zůstaň na své straně Díry, prosím.
Gorengu.
Jak říkají vám?
Ano.
Měli bychom znát svá jména.
Strávíme spolu hodně času.
Nebo taky ne.
Kdo ví?
Jmenuji se Trimagasi.
Pane Trimagasi, víte, jak funguje ta Díra?
Samozřejmě je tu kvůli jídlu.
Někdy je to snadné.
Jindy velmi těžké.
Záleží na patře.
Čtyřicáté osmé patro je naštěstí dobré.
Je pod námi hodně lidí? Počkejte, neříkejte mi to.
Samozřejmě.
Brzy jich ubude.
- Hej, slyšíte mě tam dole? - Nevolej na ně.
- Proč ne? - Protože jsou pod námi.
Ti nad námi neodpoví.
- Proč? - Přece proto, že jsou nad námi.
Ve všem máte jasno, že? Musíte tu být dlouho.
Měsíce. Mnoho měsíců.
A jak říkám, 48. patro je dobré.
Měl jsi štěstí.
Jak dlouho tady budeme?
Minimálně měsíc.
Pak se uvidí.
Na další otázky už neodpovím.
Mluvení mě vyčerpává.
Obzvlášť když musím poskytnout víc informací, než dostanu.
To samozřejmě není fér.
Od této chvíle
ti dám jen tolik informací, kolik mi jich dáš ty.
Zhaslo červené světlo a rozsvítilo se zelené.
Dal jsem vám informaci. Měl byste mi to oplatit.
Proč zhaslo červené světlo?
Tohle jídlo už někdo jedl.
To je tak samozřejmé, že se ani nebudu obtěžovat to říkat.
To je nechutné.
Dobře.
Nad námi je 47 pater a na každém jsou dva lidé.
Jíme zbytky 94 lidí.
Neboj.
Za chvíli jich ubude.
- Nebudeš jíst? - Nemám hlad.
Brzy budeš.
Proč ubudou?
Nebudu říkat, že je to samozřejmé, protože není.
Sám jsem to pochopil, až když jsem byl v 8. patře.
Víno!
Nahoře jsou asi muslimové a abstinenti.
Alkohol se sem většinou nedostane.
Vážně si nedáš?
Na později.
Proč jste to udělal?
Ti dole to můžou sežrat.
Co když totéž dělají ti nahoře?
Nejspíš dělají.
Svině.
- Je tu horko? - Bude to horší.
Větší horko?
Za chvíli budeme na uhel.
Proč?
Kvůli tobě.
Teplota bude růst, dokud...
- Dokud? - Nezahodíš to jablko.
Jídlo patří nám, jen když je na našem patře.
Když si něco necháš, teplota bude stoupat, dokud neshoříme.
Nebo klesat, dokud neumrzneme.
Mění se to.
Sakra.
Rozumíte?
Čemu?
Rozumíte tomu, že až budete uvnitř, nesmíte odejít po dohodnutou dobu?
Tak mě přijali.
Ještě ne.
Může můj předmět být kniha?
Může to být, cokoli chcete.
DŮMYSLNÝ RYTÍŘ DON QUIJOTE
Chci vám říct, proč tady jsem.
K čemu?
Abyste mi to mohl říct také.
Samozřejmě.
Chtěl jsem přestat kouřit a přečíst si Dona Quijota.
Říkali, že si s sebou smím něco vzít, a já myslel...
Jsi tu z vlastní vůle?
Šest měsíců výměnou za ověřený diplom, ano.
Diplom?
Jak to myslíš?
To mi dluží dva.
Jsem tu skoro rok.
Proč tady jste?
Jemu ho dají, a mně ne?
Být tebou uhnu.
- Dneska taky nejíš? - Očividně.
Taková škoda.
Tohle patro si nezasloužíš.
Neřekl jste, proč tady jste.
No tak, řekněte mi to.
Fajn, ale musíš mi slíbit, že mi neukradneš slovo „samozřejmě“.
Byl jsem doma a sledoval vousatého chlapa v reklamě na brousky na nože.
„Samuraj-Max nabrousí každý nůž, rovný i ozubený,“ povídal.
„Podívejte na ten nůž.
Je tak tupý, že nerozřízne ani houbičku.
Po použití Samuraj-Max rozřízne i nejtvrdší věc, jako je tahle cihla.“
A taky že jo.
Pak se objevilo pár paniček,
co tvrdily, že jim Samuraj-Max změnil život.
„Nemohly jsme ani oloupat rajče
a drobil se nám chleba.
Samuraj-Max nám změnil život,“ říkaly.
Abych řekl pravdu, já nikdy rajčata neloupal.
A chleba si kupuju krájený.
Nechápu, proč by někdo potřeboval rozkrojit cihlu kuchyňským nožem.
Ale začalo mi to vrtat hlavou.
Proč si také nenabrousím nože?
Co když mám život na houby kvůli tupým nožům?
Protože mi nezáleží na detailech?
- Na detailech, Gorengu. - Koupil jste ho?
- Samozřejmě. - A pak?
Nabrousil jste si nože a někoho podřízl?
Koupil jsem je a sledoval další reklamu.
Byl v ní stejný vousatý chlap a ty paničky.
Hádej, co prodávali.
Zatracenej nůž, co se neztupil, ani když krájel cihly.
Brousil se sám během krájení.
Víš, jak mu říkali?
- Samuraj-Plus. - Koupil jsi ho taky?
- Ne. - Samozřejmě se mi vysmáli do očí.
Jde o detaily.
Kvůli detailům mi hráblo.
Popadl jsem televizi,
vyhodil ji z okna
a ona spadla na zatracenýho ilegála na kole.
Copak můžu za jeho smrt?
Neměl tam co dělat.
Jste tu, protože jste někoho zabil?
Dali mi na výběr mezi blázincem a Dírou.
Tak jsem šel sem.
Ale diplom mi nenabídli.
Kolik je tu pater?
Nevím. Aspoň 132, protože tam jsem byl.
Sto třicet dva.
A pod ním byla další.
- Kolik jídla se dostalo tak hluboko? - Žádné.
Bez jídla se nedá vydržet ani měsíc.
Neříkal jsem, že jsem nejedl.
Jen že tam jídlo nedorazilo.
A bez jídla vydržíš víc než měsíc.
V háji jsi, když dostaneš dvě spodní patra po sobě.
Musíme se spojit s těmi nad námi.
K čemu?
Musí šetřit jídlem.
Řeknou to 46. patru.
A ti to řeknou 45. a tak dál.
Jseš komouš?
Jen přemýšlím racionálně. Bylo by to fér.
Ti nad námi nebudou poslouchat komouše.
Tak začneme dole.
Hej! Vy, ve 49. patře!
Příště nám nechte víc vína, parchanti.
Tady máte víno, hajzlové!
Ti pod námi jsou pod námi, Gorengu.
- Ale za měsíc můžou být nad námi. - Jo, a pak budou chcát na nás.
Parchanti.
Vzal jsem si knihu.
Co jste si vzal vy?
To je samozřejmý.
Samuraje-Plus.
Copak vás to neomrzí?
Je to super.
Čím víc ho používám, tím je ostřejší.
- To byl člověk? - Samozřejmě.
Doufám, že to nebyl abstinent.
Vína máme málo.
V horních patrech můžeš jíst, co hrdlo ráčí.
Ale pak nemáš na co čekat...
a začneš přemýšlet.
Copak nikdo nic neudělá?
Být tebou se modlím, abys zůstal v prostředních patrech.
Zdáš se jako typ, co by v horních patrech skočil.
A na spodní patra nemáš žaludek.
Žaludek na co?
Přečteš mi večer kapitolu?
Nějak teď nemůžu spát.
Chybí mi moje televize.
Ve kterých patrech jste byl?
Probudil jsem se v 72.
Pak jsem byl v 26.
Pak v 78., 43.
Jedenáctém a 79.
Třicátém druhém, pak osmém.
Minulý měsíc jsem byl ve 132.
Teď jsem tady.
S kým jste byl? Předpokládám, že jste pořád s jedním člověkem.
- S kým jste byl? - Proč si to myslíš?
Říkal jste, že příští měsíc budeme spolu. S kým jste byl?
To je jedno. Hlavní je, že máte samobrousící nůž.
A váš spoluvězeň zmizel v patře bez jídla.
Nevypadáte vyhladověle.
Závěr je samozřejmý.
Slíbil jsi, že to slovo nebudeš používat.
A vy jste samozřejmě ignoroval páté přikázání.
A samozřejmě jste snědl svého spoluvězně.
Jí si nevšímej a jez.
- Je jí něco? - Nic vážnýho.
Že jo, Miharu?
Vy ji znáte?
Dolů jezdí každý měsíc.
- Proč? - Hledá svýho synka.
V Díře jsou i děti?
To nic.
No teda.
Chceš si ji tady pár dní nechat?
Myslel jsem, že jsi slušňák.
Chci jí pomoct.
Já jí pomáhám.
V Díře si můžou všichni vybrat.
Ona chtěla dolů.
Víš, co tahle kráska dělá každý měsíc?
Než sjede dolů, zabije svého spoluvězně.
Chce si tak vylepšit šanci, aby byla další měsíc s dítětem.
To tělo, cos viděl spadnout, byl nejspíš její spoluvězeň.
Ve 132. patře jsem nikoho nezabil.
Mýmu spoluvězni vypršel čas.
Venku se mu s tím diplomem musí dařit skvěle.
O osm dní později spadlo tělo, když byla platforma na našem patře.
Jedli jsme lidský maso.
Ale nikoho jsme nezabili.
Hej!
Nechte ji být, vy parchanti!
Nechají si ji jen den nebo dva. Nepleť se do toho.
Přečteš mi večer kapitolu...
Tak dělej, skoč!
Je to asi jen 6 metrů.
Kterou kapitolu chcete?
Samozřejmě tu první.
Prokrista!
„Někde v La Mancha, nechce se mi vzpomínat kde,
žil před dávnou dobou rytíř s dřevcem na polici,
starobylým štítem, vychrtlou herkou a chrtem.“
Věříš v Boha?
Proč se ptáte?
Jestli ano, modli se za nás.
Cítíš to?
To je plyn.
Za pár vteřin nás uspí.
Zítra se probudíme na jiném patře.
Líbíš se mi, Gorengu.
Myslím, že dlouho nevydržíš.
Ale líbíš se mi.
Máš dobré srdce.
Mně už zbývají jen dva měsíce.
Až se dostanu ven, předpokládám, že dostanu diplom.
A to není maličkost.
A ty věříš v Boha?
Tenhle měsíc ano.
Spíš jak dřevo, Gorengu.
Ne!
Klid.
Uklidni se.
Není to dobré místo. Už to chápeš?
Jsi mladší a silnější než já.
Nemusíš mě napadnout dnes ani zítra.
Ale časem se na mě budeš dívat jinak.
Hlad přináší šílenství.
V takovém případě sníš, nebo budeš sněden.
Samozřejmě tě nechci zabít.
Tvoje maso by se rychle zkazilo.
A neměli bychom co jíst.
Hned tě ani nezmrzačím.
První týden se hladovění dá vydržet.
Už jsi někdy jedl šneky?
Nedělej to. Prosím.
Boháči jim říkají escargot.
V některých zemích jsou lahůdkou.
Ale nejdřív musí sedm až deset dní hladovět.
Tak se neboj... zatím.
Slyšíš je?
Křik těch, co se probudili
a zjistili, kde jsou.
Nedělej to.
Nemusíš to dělat, Trimagasi.
Naše přátelství by postupně vyprchalo.
Skončilo by vzájemnou nedůvěrou,
která by vyústila v konflikt a zločin.
Vím to. Zažil jsem to.
Jsi zatracený zabiják.
Ne. Jen mám strach.
Neužívám si to, můj šnečku.
Nejsem žádnej šnek.
Promiň, ale bude pro mě snazší, když tě budu brát jako šneka,
co se očišťuje od chyb.
Víš? Nejsem bezcitný.
Podívej.
Ani kostička!
Poslouchej, šnečku.
Jsi svázaný. Já ne.
Ty máš svou knihu a já Samuraje-Plus.
Samozřejmě si nemůžeš dělat nároky.
Ale když budeš spolupracovat,
nechám tě žít.
Nemůžeš mě zmrzačit a myslet si, že tady přežiju, ty parchante.
Udělám, co budu moct. Slibuju.
Za osm dní ti začnu odkrajovat maso.
Vynasnažím se nechat ti rány zahojit.
A dám ti tvůj příděl.
Kus mého masa?
Mysli na své přežití a pomoz mi.
Doufám, že přijdeš k rozumu,
abychom si mohli dál číst Dona Quijota.
Tak jo. Smrt toho člověka mohla být nehoda.
Ale tohle není.
Moje smrt bude jen tvoje vina, ty parchante.
Ne, přinutí mě k tomu ti nad námi.
Všech 340 lidí je zodpovědných přede mnou.
Můžeme přežít jen s vodou, Trimagasi.
Ty možná.
Ale já jsem starý.
Musím se zaměřit na to, že mě za dva měsíce pustí.
Kdybych přežil a dali nás zase do spodního patra, co pak?
- Už to chápeš, ne? - Samozřejmě že ne.
- Budeš mi večer číst? - Samozřejmě že ne.
V tom případě je rozhodnuto.
Mluvení mě vyčerpává.
Vyčerpává tě, když jsi zticha, hajzle!
Vyčerpává tě, když jsi zticha!
Už je čas, můj šnečku.
Pokoušel jsem se číst...
ale nemůžu.
Slova se mi pletou.
Kalí se mi mysl.
Bude pro tebe lepší, když začneme dnes.
Jinak nemůžu zaručit čistou práci.
Chci, abys věděl, že viním tebe.
Ne lidi nad námi.
Ne okolnosti.
Dokonce ani vedení.
Jen tebe.
Dá se říct, že jsi už čistý, šnečku.
Uvnitř i zvenčí.
Už v sobě nemáš ani zlost.
Neboj. Uříznu jen pár malých kousků.
Genitálií se nedotknu.
Připraven?
Děkuju.
Jak se jmenuje tvůj syn?
Sněz...
nebo budeš sněden.
Donutils mě k tomu.
Ne.
Byl jsem bezbranný a tys mě zamordoval.
Neprokázal jsi mi stejný respekt jako já tobě.
Samozřejmě.
I po smrti to slovo používáš.
Cítím plyn.
A ty nejsi skutečný.
Třeba ne.
Koho to zajímá? Teď jsme stejní.
Oba jsme vrazi.
Já jsem jen civilizovanější.
- Zmiz. - Ne. Nikdy tě neopustím.
Teď patřím k tobě. Máš mě uvnitř.
Ale i ty patříš ke mně.
Šnečku.
Mluvení mě vyčerpává.
Vidíš? Mám pravdu.
Ramsesi II., pojď. Pojď sem, zlato.
Jen tě chtěl pozdravit, ty grobiáne.
Já jsem Imoguiri. On je Ramses II.
Do Díry se můžou brát mazlíčci?
Bez něj bych sem nešla, Gorengu.
Brát sem psa jako páreček není moc chytré, madam.
Je spíš jako párek než pes.
Myslela jsem, že budeš ke zvířatům hodnější. Vzal sis knihu.
Knihu si nikdo vzít nechtěl.
Brali si nejrůznější věci. Pistole, kuše,
nože, svítilny...
golfové hole, baseballové pálky...
- dokonce i rotoped. - Víš, jak se jmenuju?
Klidně si zapalte.
- Můžeme pokračovat? - Ano.
Alergie na lepek nebo laktózu?
Ne.
Jste alergický na mořské plody, oříšky nebo nějaké ovoce?
O ničem nevím.
Víte, že se uvnitř nesmí kouřit?
Ano, vím.
Ticho patří k pohovoru?
Je vám to nepříjemné?
Ne.
Vaše oblíbené jídlo?
Nevím.
Zamyslete se, prosím.
Proč to chcete vědět?
Přidáme to na jídelníček.
Takže jste mě přijali?
Ještě ne.
Escargots à la Bourguignonne.
Šneci?
- Ano. - Dobře.
- Dostaneš mě ven? - Víš, že nemůžu.
Kolik lidí jsi do tohohle chlíva poslala, než sem poslali tebe?
Jestli si dobře vzpomínám, přišel jsi dobrovolně.
A mě nikdo neposlal.
Chtěla jsem sem.
Takže nevíš, že v Díře umírají lidé?
Radši tomu říkáme Vertikální samosprávní centrum.
Kolik je tu pater?
Dvě stě.
Dvě stě?
Na to není dost jídla.
Kdyby si všichni vzali jen to, co potřebují,
zbylo by i na spodní patra.
- Uvnitř to tak snadné není. - To není.
Nebo venku.
Ale jednou se ve VSC musí něco stát.
Něco, co odstartuje spontánní solidaritu.
VSC? Spontánní solidarita?
Proto tuhle zatracenou Díru postavili?
Změna není nikdy spontánní, madam.
Možná proto jsi tady.
Mně stačí se odsud dostat živý.
Tak jo. Dobré, že? Chutná.
Za to by mohl někdo umřít.
Dobře.
Budeme jíst obden. To je můj příděl.
Mohlo by umřít dítě.
V Díře není nikdo pod 16 let.
Je tu aspoň jedno.
V Díře není nikdo pod 16 let.
Vedení je velmi pečlivé.
Dobré ráno, pánové.
Poslouchejte mě, prosím.
Dala jsem vám stranou jídlo.
Snězte svůj příděl
a připravte dvě podobné porce těm pod vámi.
Co, ty čarodějnice? Byli jsme v 88. patře. Sotva jsme vyvázli živí.
Já to chápu, ale zodpovídáme za ty, kteří neměli tento měsíc takové štěstí.
Dostanete dost kalorií k přežití.
Pánové, prosím.
Spontánní solidarita.
Tohle místo asi slouží k pravému opaku.
Solidarita by je varovala,
aby se tomu zabránilo venku, nemyslíš?
- Varovala koho? - Koho myslíš?
Vedení.
Jasně. Myslíš si, že vedení dělá všechno špatně.
Pracuji pro ně už 25 let.
A máš jisté výhody.
- Co tím myslíš? - Mohla sis vybrat spoluvězně.
Já ne.
Pánové, chápu, že jste měli hlad a neposlouchali mě.
Ale je důležité, abyste jedli jen příděl, který jsem vám připravila,
a připravili dvě další porce 35. patru.
Nech nás na pokoji!
Sníme, kolik budeme chtít.
Nakonec to pochopí.
To myslíš vážně?
Pánové, prosím, snězte svůj příděl a připravte dvě podobné porce...
Pánové, prosím.
Snězte svůj příděl a připravte dvě podobné porce...
Pánové, prosím.
Snězte svůj příděl a připravte další dvě porce...
Pánové, prosím. Snězte svůj příděl a připravte...
Pánové, připravila jsem váš příděl
a další dva pro 35. patro, abych vám usnadnila...
Připravte dvě...
Prosím, už je to 15 dní.
Žádám vás, abyste se řídili mými pokyny.
Pod vámi umírají lidé.
Rozumíte? Lidé tu umírají!
Poslouchej, ty parchante.
Udělej, co ta dáma říká, nebo ti každej den do jídla naseru.
Rozmažu to na každý zrnko rýže, jasný?
Každej den budeš žrát sračky.
Vyřiďte to těm parchantům pod váma. Jasný?
Fajn.
Asi to zabralo.
Samozřejmě.
To jsem nečekala.
Chtěla jsem je přesvědčit.
Jsou přesvědčení.
- Hovnama? - Je to efektivnější než solidarita.
Kdybychom mohli přesvědčit ty nad námi...
Ty mě poslouchat nebudou.
Proč ne?
Protože nahoru srát nedokážu.
Pomoz mi!
To nic.
Je to matka toho děcka.
Polštář.
Ten polštář!
Jen klid.
To je ono.
Zima.
- Cože? - Hrozná zima.
Je jí zima. Přikryj ji.
Tak.
Mně je také zima.
Co se děje?
Ten zatracenej pes. Pojď sem, ty zmetku.
Něco si vzal. Pusť to!
Nenávidím tě.
Ty svině!
- Nenávidím tě. - Hej!
Co?
To je pro její dítě.
Fakt? To neznám.
Já děti nemám.
Hej, tohle je dnešní příděl?
To je pecka, brácho.
Tu ženu jsem vybrala před deseti měsíci. Byla sama.
Nemá rodiče. Je bezdětná.
Její oblíbené jídlo je bibimbap.
Je to herečka. Vzala si ukulele.
Aby byla jako Marilyn Monroe v tom jednom filmu.
Do Díry přišla sama.
Slyšel jsi, Gorengu.
Úplně sama.
Chtěla být asijskou Marilyn Monroe.
Ta svině...
hrála na ukulele s těma šikmýma očima.
Teď je z ní šílená vražedkyně, co hledá fiktivní děcko.
Spontánní solidarita.
Spontánní solidarita obalená ve sračkách.
Tohle není místo pro milovníka knih.
Pro vedení jsem pracovala 25 let.
Nevědomky jsem do tohohle pekla posílala lidi posledních osm let.
Protože jsem to nevěděla.
Přísahám, že jsem to nevěděla.
Věříš mi, Gorengu?
Nevěříš, co?
Potřebuju, abys mi věřil.
Podívej se na mě, Gorengu. Tři roky jsem bojovala s rakovinou.
Toho dne, kdy mi došlo, že jsem prohrála...
jsem přišla sem, abych pomohla.
Ale víš co?
Už mi na tom nezáleží.
Vůbec.
Na ničem mi nezáleží.
Kdo by si sem bral knížku?
Kdo, sakra?
Je zázrak, že ty šneky nikdo nesnědl.
Ty nebudeš jíst?
Pár jich dám na každý příděl.
Imoguiri, proč nic nejíš?
Dnes byl na řadě Ramses II.
Je poslední den, měla bys jíst.
Nevíme, kde zítra skončíme.
Ty ji neodvážeš?
Byla to tvoje kamarádka.
Sníš ji?
Samozřejmě. Proto jsem se oběsila.
Bylo by mnohem snazší skočit jako tolik dalších.
Ale chtěla jsem ti nechat dárek.
Svoje tělo.
Prosím, sněz moje tělo.
Strav ho a vyluč ve formě očistného lejna.
Nezapomeň, solidarita, nebo hovno.
Jaký smysl má zakrývat si uši?
Jsme ve tvojí hlavě, hlupáku!
Ty mu říkáš hlupáku, hlupáku?
Mluvíš s Vykupitelem.
Vykupitel hovna, ale i tak.
- Sněz mě, Gorengu. - Tahle bláznivá bába má pravdu.
Je to tvá jediná šance na přežití.
Ano, Gorengu. Rozřež mé maso, nakrm se mým tělem.
Ach, zachránce.
„Říkám ti popravdě,
že dokud nepozřeš tělo syna člověka a nebudeš pít jeho krev,
nemáš v sobě žádný život.
Kdo sní moje tělo a vypije mou krev,
bude mít život věčný
a vzkřísí ho v poslední den.
Neboť mé tělo je opravdový pokrm
a má krev je opravdový nápoj.
Kdo okusí mé tělo a mou krev,
zůstane ve mně
a já v něm.“
Amen.
Na, Gorengu.
Se Samurajem-Plus to bude jako krájet máslo.
Udělej to.
Uši, líčka, bradu.
Prso, žebra, záda.
Bok, ruce, klouby.
Ramínko, kýtu.
Bedra, kotletu.
Hej, vy nahoře! Parchanti.
No tak, já vím, že tam jste! Odpovězte!
Jmenuju se Baharat. A jsem nadšený. Jsi vzhůru?
Viděl jsi naše patro?
Šestý, kamaráde!
Jsem radostí bez sebe!
Tentokrát se dostanu ven! Hej!
Hej, pátý patro, odpovězte!
- Co? Chceš vylézt nahoru? - To chci.
- Proč? - Proč?
Abych se dostal z tohohle pekla.
- Věříš v Boha? - Věřím.
Ano, věřím v Boha.
Ale ve kterýho?
Toho jedinýho.
Jedinýho skutečnýho Boha!
Prej věří ve stejnýho Boha jako my.
No tak, jen přes vás projdu, slibuju.
Bůh ke mně promluvil a chtěl, abych se z Díry dostal.
Prej k němu promluvil Bůh.
Co přesně říkal?
Že mi dva dobrodinci pomůžou dostat se odsud.
Slyšelas, drahá? Asi myslel nás.
A prý je za to odmění.
Jak nás Bůh odmění?
Životem věčným.
Dokonce věčným životem.
To není špatný za pomoc černochovi.
No tak, nechte mě vylézt nahoru.
Tak jo, hoď sem to lano.
Díky, bratře a sestro! Bůh buď pochválen!
Uvidíme se venku! Jsem nadšený! Držíte to?
Pomozte mi!
Pomozte!
Vy parchanti!
Dobytkové!
Vysrala se na mě!
Řekni si Bohu o nový lano!
Moje lano!
Ne!
Jsi v pořádku. Mysli pozitivně.
Jsi v naprostý prdeli.
Jsi v naprostý prdeli!
Pět...
Takhle blízko už nikdy nebudeš.
Pět zasranejch pater!
Vážně se přizpůsobuješ, můj šnečku.
Já jsem tě napadl.
Ta bláznivá bába se zabila.
Na tomhle patře se můžeš zotavit,
jíst, co hrdlo ráčí.
A za měsíc odejdeš
se svým... diplomem.
Vidíš? Nebylo to tak těžký.
Teď je to na tobě.
Jen na tobě.
Změna není nikdy spontánní, madam.
Možná proto jsi tady.
Pomoz mi dostat se dolů.
Vyrobíme si zbraně.
Nasedneme na platformu a budeme rozdávat příděly v každém patře.
Cože?
Sám to nedokážu.
Ale ve dvou můžeme.
Spolu máme šanci, Baharate.
Příště se zase pokusím dostat nahoru.
Vždycky bude nějaký hajzl, co tě nepustí.
Jet dolů je sebevražda.
Když dostaneme jídlo do posledního patra, rozbijeme mechaniku Díry.
Díra žádnou mechaniku nemá.
Díra je Díra.
Je to zasraný vězení.
Ani nevíme, jak sahá hluboko.
Když jsem byl v 202. patře, počítal jsem každou vteřinu...
než se platforma vrátila nahoru.
Není to nejpřesnější, ale když započítáš dobu, kdy se zastaví...
musí tu být kolem 250 pater.
- Dvě stě padesát? - Dvě stě padesát.
A jestli se pleteš?
Když nám dojde jídlo a nebudeme úplně dole?
Zůstaneme na platformě a vrátíme se nahoru.
Jak jsi chtěl.
- Jet dolů? - Abychom vyjeli nahoru.
Jen blázen by opouštěl 6. patro.
Nebo dva nadšený blázni.
Vypadáte směšně.
Doufám, že vás oba zabijou.
Ty! Zpátky!
Odstup od platformy!
Ty vole, Baharate?
Klid. Jen projíždíme.
- Dáme vám příděl a odjedeme. - Ne.
- Ne? - Ne.
Prvních 50 pater dostává jídlo denně.
Začneme na 51. patře.
Tohle jsou moji přátelé. Před dvěma měsíci mi pomohli nahoru.
Jedli včera a budou jíst i zítra.
Jeden den mohou být o hladu.
Nasrat. Jsem v 7. patře a mám právo se nacpat.
Minulý měsíc jsem málem umřel ve 114.
Kde jste byli tehdy, vy volové?
Pak byste to měli pochopit.
Kdo jseš? Mesiáš?
Jsi tu, abys nás vykoupil?
Vykupitelé množí chleba a ryby, neberou je lidem od huby.
Teda, Baharate.
Od tebe bych to nečekal.
Kdo jsi? Černej sluha bělocha?
Ty! Padej do rohu!
Sakra! Já tě zabiju!
Zůstaň v rohu a ani se nehni!
Do kouta! Nezahrávejte si!
Zahoď to. Dělej!
K zemi!
Hni se, nebo tě zabiju!
Hej! Přibliž se, a je po tobě!
Baharate!
Promiňte, pane.
Okamžitě odtamtud slezte.
Šlapete po jídle, hlupáci.
Kdo to sakra je?
Moudrý muž.
Copak jsem tě nic nenaučil?
Pane, snažíme se dovézt jídlo do každého patra.
To je hezké.
Moc hezké, ale slušné chování musí mít přednost.
Před přemožením je přesvědčení.
Jasně... a když je nepřesvědčíme?
Pak udeříte. Ale nejdřív dialog.
Nicméně...
kdo nad námi to uslyší, když to dokážete?
Vedení.
Vedení nemá žádné svědomí.
Ale existuje šance,
že ti, co pracují v 0. patře, ho mají.
Vaše poselství by mělo směřovat k nim.
A jak toho docílíte?
Symbolem.
Potřebujeme jídlo.
Výborné a krásně naaranžované.
Musí se do 0. patra vrátit netknuté.
Představte si jejich tváře,
když jim Díra vrátí takový pokrm.
Jen tehdy jim to dojde.
Panna cotta.
Hlídejte tu panna cottu, jako by na tom závisel váš život.
Panna cotta je to poselství.
Přátelé.
Žádám vás, abyste se nepřibližovali k platformě.
Rádi bychom vás pozvali
k mírumilovnému protestu,
který nevyhnutelně změní chod věcí.
Stanoví důležitý precedent...
Co to sakra meleš? Mluv jasně.
- Žádáme vás, abyste se den postili. - Den?
Ano.
Na to seru.
Hlavní je poselství.
- Počkej! - Slez!
- Už jen pár pater. - Jasně.
Zpátky!
Přátelé, nechceme potíže. Brzy vystoupíme.
Dáme vám váš příděl a půjdeme.
- Zemře. - Ne když se o něj postaráš.
Stejně umře.
Udusím ho polštářem.
Jez a nech těch blbostí.
Rozříznu mu břicho a sním, co jste mu dali.
Sakra.
Tady se asi probudila Miharu.
- Máma toho děcka? - Žádný děcko není.
Do hajzlu.
Sakra.
Sakra!
Platforma se nezastavila.
To znamená, že tady je víc pater, než sis myslel.
Sakra...
Platforma se nezastaví, když tu nikdo nežije.
Do prdele.
Miharu!
Je mrtvá.
Ne!
Je mrtvá.
Platforma! Jdeme!
Jdeme!
Platforma!
Ani hnout!
Vydrž.
Nic nezbylo.
Pořád máme tu panna cottu.
Panna cotta je poselství.
Nikdo tu není.
Platforma se zastavila.
Musí to být nejnižší patro.
Připrav se. Jedeme nahoru.
To dítě.
Ne.
Nedělej to.
Ne! Sakra!
Hoď tu panna cottu.
- Hoď tu panna cottu. - Ne.
Hoď tu zasranou panna cottu.
Ne.
Počkej.
Není horko...
ani zima.
Je to holčička.
Má hlad.
Dej jí trochu.
Ne.
Ta panna cotta je poselství.
„Velký muž, který je zlý, je skvělým příkladem zkaženosti,
a z lakomého boháče se stane žebrák.
Protože vlastník bohatství není šťastný proto, že ho má,
ale proto, že ho utrácí,
avšak ne bezmyšlenkovitě,
ale dobře.“
„Bezmyšlenkovitě.“
Rád poslouchám, když čteš.
„Ví, jak ho utratit dobře.“
Bylo od tebe odvážné zahodit bohatství 6. patra, můj šnečku.
- Nic jsem nezahodil. - Co teď?
Sníš toho černocha?
Proč ne tu holku?
Ona má dar. Nevšiml sis?
Ramses.
Ramses je poselství.
Ramses II. je poselství.
Ramses.
Vzbuď se!
Ta holka je poselství.
Ona je to poselství.
Ona.
Baharate.
„Tak jsme se vydali na cestu společně.
Měli jsme stejný osud a stejné štěstí.“
Tvá cesta je u konce, můj šnečku.
Ještě ne.
Musím nahoru s tou holkou.
Ty nejsi poselství.
Ale přináším ho.
To poselství nepotřebuje.
Už mi neříkej šnečku.
Tak nepoužívej moje slovo.
Přežije to?
Ona je poselství.
Je poselství.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková