NETFLIX PRESENTERAR
Fem minuter till.
God morgon, Grävling.
-Hej, raring. -Hej, älskling.
Upp med dig.
Vad synd, jag tänkte bjuda dig på chilaquiles med grön chilisås.
Med delikata motuleños-ägg.
Jag får väl bjuda in Mila istället.
Men jag ville också ge dig…
…några morgonkyssar.
Några små kärleksbett på min Grävlings hals.
Nåväl, inte i dag, antar jag.
Nej!
Nej, kittla mig inte!
-Nej, älskling! Snälla. -Vad?
-Jag har mitt möte i dag. Kom nu. -Nej, vänta.
Jag vet inte vad jag ska göra längre.
Lugna dig, vännen.
Älskling, minns du Valentina Reina?
Ja, kvinnoinstitutets chef.
-Är hon? -Ja, visst.
-Hon är gravid. -Igen?
Det är väl underbart?
-Har hon inte 26 barn redan? -Fyra.
Jag hade inte klarat ett.
-Man måste bara vara organiserad. -Nej.
Jo, och ni kvinnor är utrustade med ett mödraskapschip.
Visst, som kvinnan där borta.
-Älskling… -Se på henne, hon har det.
Titta bara på henne.
Tänk om det inte är influensa utan ett mördarvirus?
-Mutantvirus, menar du? -Nej, mördarvirus.
-Nej, Bety… -Du har inte det.
Tänk dig det där multiplicerat med fyra.
-Hon behöver nån som räddar henne. -Jag gör det.
Nej. Jag menade inte så.
-Se vilken bra pappa jag blir. -Nej…
Låt mig vara.
Förlåt, det här är pinsamt.
-Vilken söt bebis. Vad heter han? -Alaia.
-En flicka! -Alejandro!
Får jag?
-Jag har bra hand med barn. -Har du legitimation?
-Du kan vara en kidnappare. En brottsling. -Duger mitt körkort?
-Slappna av. -Lugn, vi skämtar.
Såja.
-Såja. -Det är för att han är lugn, ser du?
Här är ditt kaffe. Hur kan du dricka det utan socker?
Nej, Laurita!
Vad kom vi överens om? De får inte röras, de är heliga.
-Jag torkade bara av dem. -Varför då?
De är en begränsad upplaga från 1982.
Ska jag torka av dem eller inte?
-Nej, varför då? -Okej.
Tack, Laurita. Vad snällt.
-Ursäkta då. -Gå du.
-Läget, mannen? -Läget?
Inte så bra.
Mussolini tjatar. Hon vill ha kampanjförslaget snarast.
Jag vet. Jag hade till och med en mardröm om henne.
Jag var i min blå period
i en avantgardistisk reklam,
och plötsligt kom Mussolini, väldigt arg, och bet mig.
Då vaknade jag.
Ja, jag vaknade helt uppskrämd.
Det måste vara hemskt att vara hon. Att inte vara älskad eller älska nån…
Hela hennes liv kretsar kring hennes hund…
Varför har hon inga barn, tror du? Ville hon inte…
Vissa kvinnor är inte villiga att offra sin skönhet och talang
-och bli bortglömda. -Vad?
De känner att världen inte klarar sig utan deras överlägsna intelligens.
Hur ska jag uttrycka det? Världen behöver dem.
Som min fru Ceci, hon vill inte ha barn, precis som Sylvia.
Vi beundrar henne…
-Sluta. -Sylvia! Jag såg dig inte där.
-Vi pratade just… -Lite mycket prat, eller hur?
Projektet ska snart presenteras. Du måste fokusera, Alejandro.
-Ja, absolut. -Och du, Rafa?
Om du vill få visumet förnyat - påminn mig om varför vi anställde dig, okej?
Okej.
Det mest solida projektet är tveklöst småskaliga vattenkraftverk i Chiapas.
Det kräver en investering på 50 miljoner dollar med 12 till 14 % avkastning.
Men det viktigaste är de positiva effekter vi skapar i närliggande områden.
Vi påverkar inte ekosystemet, vi bränner inga fossila bränslen,
men vi skapar jobb samtidigt som vi producerar ren energi.
Allt det kommer att positionera oss som ett samhällsansvarigt företag.
Bra, nu måste vi bara undersöka det juridiska.
Jag har kollat. Kommunen är intresserad av privata investeringar.
Bra, när du har en investerare, så diskuterar vi det.
Jag har kontaktat några potentiella partner i USA.
De är intresserade av att finansiera.
Med Ceci som ansvarig kan vi delägare ägna åt oss golf.
Eller tennis, så sparar ni vatten.
Tennis!
Det här är en viktig investering för våra klienter.
Jag går inte till styrelsen
utan en tydlig, seriös och verifierad analys
av regionens ekonomiska, sociala och skattemässiga situation.
Faktiskt, Guillermo,
så skickade jag ett mejl till er alla i morse
med en rapport om allt du ber om.
Jag måste gå.
-Vad tycks? -Jag älskar det!
Gör du?
Allvarligt?
Det här är pinsamt, Rafa. Det är reklamen vi har sett i hela våra liv.
Ni fattar verkligen inte.
Vänta, vad pratar du om? Den har ett feministiskt budskap.
Vad? Den säger att kvinnor kan bli vad de vill och samtidigt bli mammor.
-Det är mycket revolutionärt. -Eller hur?
Lyssna, feministkillar.
Det skulle vara riktigt revolutionerande om det fanns en man i reklamen,
en man som tar hand om sina barn och hushållet.
Ni är för gulliga. Vi ses senare.
Totalt radikalt.
Ja, fast…
ICC - FÖRETAGSFÖRVALTNING
-Nu går vi. -Nej, vi går ingenstans.
Jag tänker inte låta Guillermo
omintetgöra mitt projekt med nåt dumt påhitt.
Ska vi stanna sent?
Jag ska det.
Du borde jobba mindre.
Det här är inget liv.
Vad skulle du göra som är viktigare?
Dricka öl, syster!
Mikrobryggd, mexikansk.
Så att ölindustrin kan sysselsätta tusentals mexikaner
och stärka landets ekonomi.
Du har förtjänat det. Ta några öl.
Pang!
Där blev nån tjock.
-Rafael. -Jag skulle just spela den!
Lyssna…livet är inte slut för att man blir på tjocken.
Det är bara slutet på sex, romantiska resor, besparingar…
-Vi kan ge bort våra barn. -Absolut inte.
Vi lottar ut dem.
Ni skulle inte klara en dag utan era barn.
Fyra mörka öl.
-Alicia! -Tack.
Jag tog med några kläder till din bebis.
Tack så mycket.
-Hur gammal är Alan, Alicia? -Ett.
Ett år? Fantastiskt.
-Jag längtar efter att skaffa barn. -Det borde du!
Förlåt, Alicia.
Ja, jag vill ha ett, men Ceci vill inte.
-Hur mår hon? Det var länge sen. -Hon mår bra, hon jobbar jämt.
Om hon jobbade mindre kunde vår familj bli större, men…
Och varför vill du ha barn?
Vadå "varför"?
För att älska honom, leka med honom, titta på Stjärnornas krig tillsammans.
Glöm inte försörja honom, utbilda honom…
-Vilken glädjedödare! -Det finns alltid plats för en till.
Vill ni ha nåt mer?
-Nej. Tack. -Tack.
Är du okej?
Ja, hurså?
-Inget. -Jag ger upp.
Köpet nekades, men det är signalen som är svag. Ska jag pröva igen?
Ja, tack.
Hur gammal är du, Alicia?
Arton.
-Arton? -Nästan arton.
Säg inget, då får jag sparken.
Nej. Jag säger inget.
Hur tar du hand om barnet?
Vem hjälper dig?
Du kan inte lämna honom i köket, han kan bränna sig.
Åh, Alan, jag kan visst aldrig lita på dig.
Hej! Kom här.
Här, låt mig ta honom en stund. Såja. Nej, då.
Du har bra hand med barn.
-Eller hur? -Ja.
-Jag har nåt slags chip, eller hur? -Nu gick det.
-Här är ditt kort. -Tack.
Här.
Dricks till dig.
-Varför så mycket? -Så att du kan köpa nåt till Alan.
Såja.
-Tack. -Visst.
Om du behöver hjälp att ta hand om honom…ring mig.
Här är mitt nummer.
Ring mig, okej?
-Okej. -Hej då, Alan!
Sköt om er.
-Säg hej då. -Hej då.
-Hej då.
Hej då.
Ser du?
God morgon, älskling.
God morgon, älskling. God morgon.
Du är så söt när du vaknar.
Det är inte sant.
Särskilt efter min sena jobbkväll.
Jag älskar dig med svullna ögon och allt.
Och jag älskar dig sån här, sömnig och snygg.
Du…
Tänk om vi skulle få barn.
Eller inte.
-Kom igen! -Nej.
En liten knubbig kind att bita i.
Nej, inte bita.
-Okej, du kan amma då. -Nej, ingen amning heller.
Nej, vi har det perfekt som vi har det.
-Vi har diskuterat det här. -När då?
Jag minns inte den diskussionen.
-Kom in, Cecilia, sätt dig. -Ja.
Säg, herr Gonzalo.
Bra jobbat, grattis. Vattenkraftverket blev godkänt.
Tack. Tack så mycket!
Det gläder mig att du är lycklig. Du förtjänar det.
Tack.
Cecilia…
Vet du varför jag är barnlös?
För att du inte hade kunnat starta bolaget om du la pengarna på skolavgifter?
Nej.
Nej, min fru och jag kunde inte få barn. Jag har sörjt det hela livet.
-Jag beklagar. -Med det sagt…
-Ja. -Lyssna på mig och tänk över ditt svar.
Ja.
Jag går snart i pension.
Och jag har inga barn som kan ta över.
Du kan kanske hjälpa mig att hitta nån att lämna över stafettpinnen till.
Visst, jag hjälper dig. Jag ska ge dig några namn.
Och du, Cecilia?
Du till exempel.
Var ser du dig själv om fem år?
Jag…
…ser mig själv…
…där, herr Gonzalo.
-Underbart. Då har vi mycket att tala om. -Ja.
Se det här som ett formellt erbjudande. Vi tar detaljerna senare.
-Vi har en videokonferens klockan tre. -Utmärkt timing, Guillermo.
Jag pratade just med Cecilia om att ta över efter mig.
Och ja. Hon är intresserad.
Mycket bra!
Då så, Cecilia. Då får du prova på affärsresor.
Ja, jag har gjort många.
Och du är villig att flytta utomlands om det behövs?
-Ja, självklart. -Då så, vi pratar om det här senare.
Jag ville bara se om hon var intresserad.
Utmärkt.
Vi behöver bara styrelsens godkännande vid nästa möte.
Cecilias resultat kommer att övertyga dem.
Ja. Det kommer de.
Ska vi?
Ja.
Tack.
Så du har gjort ditt val.
-Älskling. -Åh, älskling!
Jag har nåt att berätta.
Mumsigt.
-Älskling? -Vad?
-Jag kan inte sluta tänka. -På vad?
Jag vill ha ett barn.
-Åh, Alex! -Vad?
Jag vill ha en våning på Manhattan, en miljon dollar och världsfred.
-Jag menar allvar. -Jag också.
Uselt tillfälle.
Jag får aldrig tillfälle att prata om det här.
Nej, särskilt inte nu.
Du och jag kom överens om att skaffa barn en dag.
Vi pratade om att kanske skaffa ett en dag.
Men inte just nu, och inte inom en snar framtid.
Visst. Det är bättre att vi väntar tills du blir 40,
betalar dyrt för fertilitetsbehandlingar
-och hoppas på ett friskt barn. -Onödigt hårt.
Förlåt, men just nu…
Jag är fortfarande väldigt ung. Jag har många planer.
En bebis? Nu?
-Glöm det. Jag har fullt upp. -Jag skulle hjälpa dig.
Det handlar inte om hjälp, utan om vilja.
-Exakt, jag vill! -Men inte jag!
Okej, varför inte?
Älskling…
Snälla, pressa mig inte.
Du vet hur hårt jag har jobbat för att nå mina mål. Jag kommer att nå dem.
Förstår du?
Aj. Så…
…jag ingår inte i dina planer?
-Få inte det här att handla om dig. -Jag menar det.
Du investerar för mycket i ditt arbete och för lite i oss.
-Nej. Det tycker inte jag. -Det tycker jag.
Men inte jag!
Jag investerar den tid som behövs.
-Som behövs? -Exakt.
Dessutom slutar jag inte att arbeta, med eller utan barn.
-Okej. -Okej.
Vill du äta nu?
Jag är inte hungrig, tack.
Den här är för delägarskap.
Det är inte officiellt än.
Nej, men du är coolast, du får tjänsten.
-Vad säger Alex? -Kan ni tro att jag inte har berättat än?
Varför?
För att han är besatt av att vilja bli pappa.
-Vilka underbara nyheter! -Nej, inte alls.
Han tjatar som en envis unge.
"Mamma, kan jag få en valp? Jag lovar att plocka upp bajs!"
Sen gör mammorna ändå allt.
Jag tycker att vi är överbefolkade och ingen borde skaffa barn, nånsin.
Vad försöker du säga?
Det är för sent för dig. Du kan inte lämna tillbaka det. Men inga fler.
Din tur?
Att skaffa familj och ägna sitt liv åt
att uppfostra bra människor skadar inte världen.
Du gör bra bröd, jag gör bra barn.
Jag är inte fru till croissanter
-eller mamma till cupcakes. -Är jag en croissants fru?
Nej, du är Fernandos fru.
Du är en skit om du bara ser mig som Fernandos fru.
Jag lever det liv jag alltid har velat ha.
Det är just det.
Du är mamma och har familj för att du ville det.
Men inte jag. Äktenskap ingick inte ens i min vision.
Jag gifte mig med Alex för att han ville det
och i dag, på vår treårsdag, kunde jag inte vara lyckligare.
Men…
…jag vet inte om jag vill ha barn.
Vill du aldrig ha barn?
Jag vet inte.
-Hej, älskling. -Hej, raring.
-Kan vi prata nu? -Ja.
Men öppna din present först.
Vad är det?
-Grattis på bröllopsdagen! Öppna nu. -Grattis på bröllopsdagen, älskling.
-Du har köpt nåt åt mig! -Nej, jag har gjort den själv.
-Nej. -Jo, titta.
Ett, två, tre.
-Den är fantastisk! -Gillar du den?
Den är fantastisk. Hur kan du vara så snygg och begåvad?
Kan du förlåta mig?
-Varför? -Jag har inget till dig.
-Det gör inget. -Jag glömde.
Du kan bjuda ut mig på middag nån gång eller nåt.
Jag kan ha lämnat en liten överraskning åt dig där nere.
Vad då?
Jag känner mig som Mexikos töntigaste par på matchande cyklar.
Vi tävlar.
-De var väl på rea, älskling? -Självklart.
Här, älskling.
-Det är sprit i. -Perfekt.
-Älskling… -Du, Grävling…
-Vad? -Nej, du först.
-Nej, du. -Nej.
-Säg! -Nej, du först.
Okej.
-Nej, jag först. -Vad…
-Okej. -Jag har funderat.
Den där cykeln
skulle bli jättefin med en barnstol på, eller hur?
-Älskling! -Vad?
Varför förstår du inte?
Jag är inte redo.
Du behöver inte vara redo.
Ni kvinnor har en naturlig förmåga som aktiveras när ni blir mammor.
Det är det mest sexistiska du har sagt sen vi träffades.
Det är som om jag sa att du måste gilla fotboll för att du är man.
-Men jag gillar fotboll. -Det är inte…
-Vilket lag spelar Chicharito i? -Alltså…
-Winchester. -Nej.
-Rochester? -Manchester, och för länge sen.
-Jag var nära. -Nej.
Jag har försökt säga nåt i flera dagar, men du låter mig inte.
Jag vill bli pappa, men du låter mig inte.
-Grävling, varför vill du bråka? -Nej.
-Det är vår bröllopsdag. -Jag vet, jag vill inte bråka.
-Så? -Jag vill ha ett barn med ditt leende.
-Du kan inte klandra mig för det. -Se på mitt leende.
Okej, jag ska hålla tyst.
Okej.
Gonzalo erbjöd mig delägarskap i bolaget.
Vad? Varför sa du inget?
För att du inte lät mig, med allt bebisprat.
Det är fantastiskt, grattis!
-Tack. Men det innebär förändringar. -Vänta, vadå för förändringar?
Jag kommer att arbeta fler timmar, jag kommer att resa…
Och om jag blir delägare så tillkännager de det på Valle-konventet.
Det blir fantastiskt. Du kommer väl?
-Jag vet inte… -Formell klädsel.
-Hur formell? -En stilig kostym.
Stilig?
-Okej. Stilig. -Jag behöver ditt stöd, älskling.
Min älskling, du och jag härifrån till Kina.
Hej. Vad gör du här?
Jo…
Minns du att du erbjöd dig att passa honom?
Ja, men jag måste…
Det är en nödsituation, du måste passa honom.
Tre dagar.
-Tre dagar? Nej, vänta… -Jo.
-Du lovade, eller hur? -Nej.
-Säg hej! -Hej, Alan.
-Ja, men jag kan inte. Jag har fullt upp. -Alex, snälla.
Du är mitt enda alternativ.
Okej, är allt som det ska?
Ja, då.
Jag kan inte förklara nu, jag måste gå. Det är bara tre dagar.
-Jag tog med kläder. -Okej. Visst.
Tack så mycket.
-Nej, jag… -Jag lovar att det bara blir tre dagar.
Bara tre dagar. Du blir pappa på prov.
Hej. Var…
Var ska jag gömma dig nu?
Hej.
-Inget kaffe i dag? -Nej, tyvärr.
Hallå, hallå.
-Hej. -Flyttar du, eller?
-Vad? Nej, det är bara några papper. -Till jobbet? Varför så stor back?
-Du vet. -Den rörde sig.
Vad? Nej, då.
-Den rörde sig! -Nej, jag såg inget!
-Vad är det i den? -Tyst!
-Sätt dig! -Vad är det i den?
Vad är det här?
Vad ser det ut som? En bebis.
Är den din?
Hur kan den vara min? Det är Alicias, servitrisen.
-Hon bad mig passa honom i tre dagar. -Då så!
Vet ni hur många mejl jag har fått om projektet?
Exakt.
Noll. Och deadline är kl. 12.00.
-Så sätt igång och jobba. Okej? -Okej.
-Ja.
Aj, då!
Okej.
Vad ska du göra?
Vad menar du? Ta hand om honom i tre dagar och…
Ceci kommer att döda mig. Jag vet inte vad jag tänkte.
Nej, du tänkte uppenbarligen inte.
Vad skulle jag göra?
Alicia kom förbi, lämnade bebisen och stack.
Nåja, allt en bebis behöver är väl kärlek?
Dessutom borde Ceci förstå.
Det är här kanske vad hon behöver,
att ha en bebis omkring sig så att hon slutar vara rädd.
Kom igen. Hjälp mig.
-Jag ökar musiken. -Ja.
-Bra idé. Ja. -Skruvar upp rejält.
Jag sätter på lite musik, vi håller på att somna här.
Vad är det här, hörni?
-Kom inte rörmokaren i går? -Jo, det gjorde han.
Nej, det luktar fränt, mina ögon kliar.
-Jag hämtar Laurita. -Tack.
Och vem skruvade upp musiken?
Jag sa ju det, det stinker som ett utlopp.
-Avlopp! -Det var det jag menade, jag står inte ut!
-Gör nåt. -Vadå?
Jag vet inte. Vad som helst.
Alicia gav mig bara kläder, inga blöjor.
Jag vet! Ta de här.
Gå till apoteket och köp blöjor.
-Vi ses i badrummet. -Ja.
-Hej, hur är det? -Bra, själv?
Bra.
Du har klippt dig, eller hur?
Nej, hästsvansen hänger fram. Jag ska ge dig dem.
-Vi har ekologiskt glidmedel. -Nej.
Jag behöver nåt annat.
Vadå?
Blöjor.
Blöjor?
Du köpte dåliga kondomer.
Nej!
-Är de till dig? -Nej, de är till en vän.
Jaha, du behöver vuxenblöjor.
Nej, vänta, jag kan förklara. En vän till mig har en bebis.
Okej. Vilken storlek?
Inte vet jag. Bebisstorlek.
Hur gammal är bebisen?
Hur ska jag veta det? Det är en bebis.
Du gör folk gravida och vet inte ens hur gamla barnen är.
-Frun. -Kalla mig inte frun.
Räkna ut det.
När låg du med mamman?
Lägg till nio månader till det, och sen antal månader fram till i dag.
Det är så gammalt ditt barn är, okej?
-De här blir säkert bra. -Ja, det blir de säkert.
Helvete, helt otroligt!
UR FUNKTION
Alex. Den är ur funktion.
Vad? Var inte dum, jag satte upp den. Vänta, så öppnar jag.
Nej, det här är vidrigt. Det liknar Nutella.
-Ge mig våtservetterna. -Vilka våtservetter? Jag har bara blöjor.
-Tog du inte med våtservetter? -Du bad om blöjor.
Okej, ge mig en blöja.
-Vänta. -Här.
Här har du. Nej!
-Ta den! -Det här är äckligt!
Nej. Rafa, de här är för nyfödda.
-Vad är det här? -Inte vet jag. Du sa inget. Usch!
-Han äter sitt bajs! -Nej, Alan, inte bajset!
Nej, vänta. Bajset! Här.
-Låt honom inte äta. -Köp större blöjor!
Nej!
En kvinna?
Som tar över efter dig?
Klarar hon det, tror du?
Att hennes man tillåter det.
Innan du vet ordet av, kommer hon in med så här stor mage
och lämnar oss i sticket.
Nej, Guillermo.
Cecilia är inte den som släpper sitt jobb.
Hon är en fokuserad kvinna.
Dessutom kommer hennes vision att gagna företaget.
Du är majoritetsägare.
Jag?
Jag skulle inte lämna över allt till en tjej.
De är väldigt känslosamma. Tänk på det.
Tänk på det?
Älskling?
Älskling!
Kom.
Hon är inte hemma än.
Titta.
Det här rummet…
…är ditt tills vidare, okej?
Du får bo här.
Det är en mycket känslig situation. Du måste hjälpa mig.
Inte ett ljud från dig förrän jag berättar allt för Ceci. Okej?
Okej, bra.
Hon är hemma.
Stanna här. Jag kommer strax.
Hej, älskling.
-Varför är musiken på så högt? -Den är jättebra.
-Från 1 till 10, hur mycket älskar du mig? -Just nu? Runt åtta. Men det kan bli tio.
På tal om att vinna och förlora poäng… Du skulle väl förlåta mig, oavsett vad?
Vad har du gjort?
Inget.
Jag tog hem en bebis.
Vad sa du?
-Dämpa, älskling, jag hör dig knappt. -Nej, jag älskar det här partiet.
Jag lämnade nog datorn på.
Jag kommer strax. Vänta.
Okej.
Nej! Vad har du gjort?
Vad har du gjort? Nej! Hon vet inget än.
Okej, kom. Kom här.
Kom.
Sitt här. Såja.
Titta.
Här.
Kvantteori, läs den. Sitt stilla här, är du snäll. Okej?
Med Snobben. Där. Jag har inte berättat än.
Vänta. Du sa att du skulle hjälpa mig. Snälla.
Jag är tillbaka.
-Ja. -Älskling…
-Vad? -Du…
Jag tycker att det är viktigt…
Nej!
Jag vill prata om vår familj.
Toppen. Nu när du nämner familjegrejen…
Jag vet inte hur jag ska säga det här, men…
…vi har en liten här.
En liten problemsituation.
Det finns ingen mat hemma, vi måste handla.
-Allt vi har är rädisor. -Jag vet, raring.
Jag skulle gärna hinna handla och vara en perfekt fru,
men jag har för mycket arbete för det.
Nej…du är perfekt.
-Nej, det är jag inte. -Jo.
-När tiden är inne blir du en bra mamma. -Nej, lyssna.
Det var det jag ville prata om.
Vad?
Om jag var infertil…
Vore jag inte en perfekt fru längre då?
Nej, så är det inte alls. Du skulle ändå vara perfekt.
Vi kan adoptera en bebis, så är problemet löst.
Och om jag aldrig ville ha barn,
inte adopterade, inte biologiska, inga alls?
Det vore själviskt.
Du skulle bara tänka på dig, inte på oss.
Nej! Dessutom är vi alla traumatiserade på grund av våra föräldrar.
Jag vill inte traumatisera en bebis.
Du, till exempel, hatar din mamma.
-Jag hatar inte min mamma. -Jo.
-Nej. -Jo, lite.
Jag hade gärna sett att hon kom på mina skolfestivaler,
min student, min examen eller vårt bröllop, men hon kunde inte.
För att hon jobbade.
Och just nu har jag så mycket jobb att jag inte ens har tid för mig själv.
Vi behöver tillbringa mer tid ihop.
Ja.
Göra vår hemläxa.
Och fundera på barngrejen.
Hemläxa?
Ja.
Få barn?
-Nej. -Varför?
Älskling.
En bebis vore det värsta som kunde hända mig just nu.
-Verkligen? -Det värsta.
-Det värsta? -Det värsta.
En katt.
Hur vet du det?
Jo…för den jamade väl?
-Åh, nej. -Jo.
Vad är det?
Jag känner att halsen svullnar.
Ser du? Det är en katt. Ja. Vi vet hur det påverkar dig.
-Det här är hemskt. -Stanna här, så kollar jag.
Åh nej, en katt!
Bebisen!
Kom.
Kom, vi ska gå.
Grävling?
Det är en katt.
-Nej! -Jo, jag har motat upp den på soffan.
-Ja, gå in i rummet. -Ja, okej.
-Stäng dörren. -Ja.
Och sen?
-Jag tar ut den och hör av mig. Stäng. -Okej.
-Är allt okej? -Ja, jag tar ut den! Jag säger till!
Okej!
Var försiktig!
Det här är fruktansvärt. Jag hatar katter.
Säg: "Får vi komma in?"
Nej.
-Jo. -Nej.
-Du kan inte lämna oss på gatan. -Inte nu.
-Vad då? -Jag kan inte.
Släpp in mig.
-Lyssna. -Jag ska förklara.
-Jag gömde honom för Ceci, och sen… -Nej…
-Hej. -Hej.
Lorena, Alex.
-Kakmonstret. -Så söt, är det din?
-Ja, det är hans. -Nej, hans.
-Vad? -Acceptera det.
-Nej. -Är det ditt, Rafa?
-Nej -Varför säger du att det är hans?
-Nej… -Du känner honom.
-Jag passar honom när han är på dejt. -Jag kan förklara.
-Jag ska förklara allt. -Jaså? Förklara.
Du är inte skyldig mig en förklaring. Jag förstår inget, och ni borde prata.
Jag går.
Vänta, jag vet inte ens vad han heter!
-Du är vidrig. -Ja, du är vidrig som förnekar ditt barn.
Helt otroligt.
Vänta, vi ses väl på poolpartyt i morgon?
Visst.
Poolpartyt?
Ja, skitstövel. Poolpartyt!
Såg du hur snygg hon var?
Ja, men vi behöver en säng.
Ta de här.
CECI - 5 MISSADE SAMTAL
-Vad är det? -Ceci. Här, ta honom.
-Ta honom. -Nåt mer?
Säg: "Snälla, farbror Rafa."
-Vad hände? Jag väntar på dig. -Hej, älskling.
Förlåt, jag fick ett annat samtal.
Det krisar på jobbet och jag måste arbeta hela natten med Rafa.
Okej, du har rätt. Jobb är jobb.
-Så vad hände? -Med vad?
Med katten.
Jaha, katten? Jag lämnade katten hos en veterinär.
Med en väldigt snäll och tålmodig doktor.
Sov nån gång. Vad fan gav du honom? Red Bull?
-Choklad. -Det var dumt, Alejandro.
Vi borde sätta på tv:n åt honom.
-Jag gillar inte att sova med tv:n på. -Men du kan sova med det här vrålandet?
Har du selektiv hörsel, skitstövel?
Jag behöver min sömn. Jag lever på mina idéer.
Om jag inte får sova, kan jag inte komma på bra idéer.
Oj, värst vad du var känslig.
Om inte jag får sova, så får ingen det.
Vad gör du? Släck och sluta skrika, annars somnar han aldrig.
Skrika? Verkar det som att jag skriker?
Du gör berg av mullvadshögar.
Bra att du nämner berg, jag har bestigit berg för den här ungen.
Och du hjälper mig inte.
Vad? Hjälper jag dig inte?
Vem gick och köpte nappflaska?
Vad?
Nappflaska, din skit, och det var kallt.
Ja, jag bytte hans blöja.
Vem köpte blöjorna?
Jag betalade.
Nej, vänta. Att du betalar för ett barn gör dig inte till pappa.
Du har torkat bajs en enda gång!
Och du blev inte förödmjukad på apoteket!
Du släppte inte den hetaste bruden på Tinder!
Jag har gjort allt för dig, vad har du gjort för mig? Inget! Titta!
Kannan är tom.
Den har inget vatten och du kan inte ens fylla den.
Varför fyller du den inte? Fyll den!
Okej.
Jag fyller vattenkannan.
-Passa honom. -Ja.
-Gråt inte så han ser. -Nej.
Förlåt, jag vet att det inte är ditt fel. Det är den där skitstövelns fel.
Nu räcker det.
Hördu!
-Hördu! -Vad är det?
Vet du var du ska gömma honom i morgon?
Du kan inte gömma honom i tre dagar på kontoret i en plastback med hål.
Du kan hitta ett bättre gömställe.
Var då?
Överlåt det åt mig.
Men fyll min kanna först, var inte en skit.
Ända upp.
Seså, sov nu.
-Hej, god morgon. -God morgon.
Hur är det?
Hej, Erica.
-Jackie, tyvärr, inget kaffe i dag heller. -Det gör inget.
Jösses, vilket besvär.
Vad är det där?
-Materialprover för ekologisk förpackning. -Ja, till blöjkampanjen.
Då blir åtminstone förpackningen ekologisk.
Jag skulle ju bevisa varför jag var värd mitt visum.
Utmärkt.
Du är visst inte värdelös trots allt.
Men jag vill ha en oklanderlig presentation på måndag.
Ja, självklart.
Och om jag förlorar klienten, Alejandro, så förlorar du din bonus.
-Ja. -Okej?
-Okej. -Okej.
Vi gjorde det!
Vilket bra förslag.
-Det är jättefint. -Det var Rafas idé.
Få se. Oj!
-Korgarna är fantastiska. -Visst är de?
Du snuvade väl inte hantverkarna?
-Nej. -Tvärtom, det här stödjer dem.
-Kaffe? -Skulle blöjorna ligga här?
-Ja, visst. -Ja.
-Häftigt. -Annorlunda, va?
Du vet hur mycket jag älskar hantverk, jag stödjer alltid hantverkare.
-Frukost? -Choklad?
Nej!
Jag visste att ni hade nåt för er! Vad är det här?
Är det till kampanjen?
Vi går ut i köket, så förklarar vi. Okej?
-Okej, vi ses där. -Ja.
-Toppen. -Okej.
Är ni helt galna?
Får Mussolini veta det här, så sparkar hon er.
Ni minns väl Amanda som ammade i receptionen?
-Sylvia hatar barn. -Och allt som lever.
-Nej. -Du måste hjälpa oss.
Jag?
-Ja, göm honom. -Snälla!
Du är den enda som kan hjälpa oss, Jackie. Bara en dag, mamman hämtar honom i morgon.
-Snälla Jackie! -Okej.
Men hela kontoret måste vara med på det.
Hur då?
Jag vet.
Jag skickar ett krypterat meddelande.
BEBIS PÅ KONTORET. VISSLA OM MUSSOLINI KOMMER! ÄTBART MEDDELANDE. FÖRSTÖR!
Du är ett litet hopp för världen.
Ja, gillar du det? Gör du?
Att vara pappa passar mig.
-Du har ju inte gjort nåt. -Vad?
Man föds inte som pappa. Förtjäna titeln.
Men jag gör väl allt rätt?
Gör jag inte allt rätt? Hördu, skitstövel. Jag frågade dig nåt!
Vad? Jag vet inte vad du pratar om. Jag pratar med en het tjej på Tinder.
Du kommer att bli ensam och fet med färgat hår och jaga unga kvinnor.
Nej. Inte fet.
Ja…
-Vad är det här? -Jag behöver en underskrift.
Ja, men mötet är inte nu. Vad är det som pågår?
Bort med er, ni stressar min hund.
Såja, raring.
Gestapo har gått. Kusten är klar.
Som du vet
kommer våra internationella delägare om två veckor till årsmötet i Valle de Bravo.
Och istället för att jag presenterar projektet…
…vill jag att du gör det, så att de får se dig i aktion.
Ja, visst. Självklart.
Tack för chansen, jag ska inte göra dig besviken.
Du har förtjänat det, Cecilia.
Du har förtjänat det.
Just det…
En sak till.
Om tjänsten blir din måste du bo i Hongkong i ett år
för att driva det nya kontoret.
Våra huvudklienter finns där,
och du måste finnas nära dem under övergången.
Är det ett problem?
Inga problem.
Nej. Vänta. Det är Hongkong. Han kommer självklart att älska idén.
Åh, sötnos…
-Han har somnat. -Ja.
Det är Ceci.
Hej, älskling.
Älskling…
Jag har tänkt mycket på vår framtid,
och jag vill berätta nåt som kommer att förändra våra totalt.
Oj, det låter bra, berätta.
Nej, vet du vad? Jag berättar hellre när du kommer hem,
men du kommer inte att tro det.
Vi måste fira.
Okej, då firar vi när jag kommer hem.
Men jag kommer hem…
…sent.
Åh, Grävling, det är okej, älskling.
Jag ska fixa en överraskning som du kommer att älska.
Du och jag tillsammans ända till Kina.
Till Kina. Jag älskar dig!
Du måste ta med ungen hem nu direkt.
Det tror jag också.
Jag tror att Ceci tänker säga att hon vill bli mamma.
Hon lät väldigt övertygad, tiden är inne.
Ja, du ska få se, det är jättecoolt.
Här är strömbrytaren, så att du vet det. Och det här är…
Vad är det för…
…bebis?
Alan, Ceci. Ceci, Alan.
Vems bebis är det?
Det är Alicias, servitrisen från Salón Cortés, minns du?
Var är hans mamma?
Jag vet inte. Hon bad mig ta honom i tre dagar.
Vad? Tre?
Ja.
Vad är det?
Varför reagerar du så här?
Är du allergisk mot bebisar som mot katter?
Vad är det?
Var det här katten?
Har du dolt det här sen i går?
Barn var ju det värsta som kunde hända dig.
Jag ville inte att du skulle flippa ut.
Självklart skulle jag flippa ut, precis som nu.
Hade du berättat först, istället för att bara dyka upp med ett barn…
…så skulle jag nog ha reagerat annorlunda.
Alan, hjälp mig.
Älskling…
Vad?
-Han säger att du är vacker när du är arg. -Det är inte roligt.
Okej…
Varför…
…gav hon honom till dig?
Jo…
Varför frågade du inte mig om det var okej att du tog hem ett barn i tre dagar?
-Du bryr dig inte om mig. -Vad? Nej.
Jag tror att bebisen är trött, så…
Jag lägger honom så kan vi prata sen, okej?
Jag kommer strax.
Hördu,
skulle jag vänta på dig?
Tro inte ens…
Det luktar gott.
Räcker det till mig?
Du skulle förklara.
-Just det. Sch! Han sover. -Hyssja mig inte.
Okej.
Vad gör du?
-Jag ger honom mjölk. -Nej.
Kall? Är du galen?
Tack.
Okej, jag ska förklara.
Hans mamma hade en nödsituation och hade ingen som kunde hjälpa henne.
Varför sa du inget till mig?
Jag trodde inte att du skulle säga ja.
Och jag kunde inte säga nej till henne.
Oroa dig inte. Hon hämtar honom i dag och allt blir som vanligt igen. Okej?
-I dag? -Ja, i dag.
Inget, hon sa inte ett ord.
-Men hon lämnade nåt åt dig. -Jaså? Försiktigt.
-Här. -Få se.
Få se. Titta.
Den här är till dig.
Du, Mike.
-Tänk om nåt har hänt. -Nej, hon har gjort så här förut.
Hon sa att hon hade influensa och försvann i en vecka.
God natt.
-Hej då. -Ha det bra.
-Jösses. -Han sover.
-Gör han? -Ja.
-Toppen. -Jag måste gå.
-Vila nu. -Detsamma.
-Jag skulle stanna, men jag har en dejt. -Visst.
Pratade du med killen i baren?
Ja, Alicia kom inte till jobbet, och ingen vet nåt om henne.
Hennes mobil går direkt till röstbrevlådan.
Så du menar,
att av alla osjälviska mammor i världen, och det finns miljontals,
som slåss för sina barn och offrar allt för dem,
så valde du att hjälpa den enda som överger sitt?
Tack, Rafa, men det är det sista jag behöver höra.
-Ha en bra kväll. -Du med.
Det finns soppa i köket, jag beställde blöjsalva från apoteket
och Karime lånar oss sin blöjväska. Det är allt jag hjälper dig med.
Okej.
Jag skickade en länk om hur man badar bebisar.
Förresten, det viktigaste av allt:
Mitt event i Valle är om några dagar, och du lovade att komma.
-Ja. -Alan, sötnos,
inget av det här är ditt fel. God natt.
-Älskling. -Vad?
Tack.
Jag ska hitta Alicia och ge henne min bebis.
-Vad? -Hennes bebis.
-Hennes bebis.
-Sov gott. -Okej.
Alan undrar om vi får en godnattpuss.
-Nej, inga pussar. -Kom igen.
God natt, rumskompis.
Kom. Nu ska vi ha kul.
Oj.
Enligt vad hon sa till mig,
så är hon från San Luis Potosí.
Hennes föräldrar är hängivna katoliker.
Så de tvingade henne att föda barnet.
Men hon rymde hemifrån, för…
…förutom att vara hängivna katoliker… är de hängivna alkoholister.
Vilken ironi. Hon kom ända hit för att servera andra fyllon.
Inget illa ment.
Ingen fara.
Vet du nåt om hans pappa?
Hon pratade aldrig om det.
Ruskig historia.
Hej, du.
Här är en kopia av hennes legitimation.
Vem vet om det hjälper, den är falsk, men har en adress.
Lycka till. Och meddela mig om du hör av henne.
Vad säger du, Alan?
Verkar de här gatorna bekanta?
God morgon.
Är det här? Bor du här?
Hej, frun.
-Ja, vad gäller det? -Bor Alicia här?
Nej, jag känner henne inte.
Nej! Frun. Snälla frun.
Frun!
Kom in.
Kom.
Ja, här är det.
Sätt dig nånstans.
Tack.
Goddag.
Jag skulle lämna barnet till Alicia.
Som sagt, jag känner henne inte.
Hon spelar ovetande.
Okej, jag känner henne.
Hon hyr här och ibland passar jag barnet,
men lämna honom inte hos mig. Jag har redan många.
Jaså?
Och var är de? I skolan?
Nej, de jobbar. Jag måste stanna här, annars kan mamma smita ut.
När du ser Alicia eller pratar med henne,
säg att barnet är hennes ansvar.
Hon kan inte lämna honom till en främling och strula till främlingens liv så där.
Ta honom.
Nej.
Det är bara det…
…att några busar i kvarteret ville ta hennes barn.
Det var nog därför hon lämnade honom till dig.
De hyr dem ibland för att låta dem tigga pengar på gatorna.
Men vi ska nog reda oss här.
Han har äntligen somnat.
Och?
Jag var tydlig mot kvinnan hon hyr rummet av.
Jag sa att vi inte kan ha barnet längre.
Och varför är ungen kvar?
Några barnexploatörer vill ta honom, nån måste skydda honom.
Barnexploatörer?
Han förtjänar en familj som älskar och tar hand om honom.
-Eller hur? -Ja. Självklart.
Vi måste överlämna honom till socialtjänsten.
Till socialtjänsten?
Det är allt jag kan komma på.
De har socialarbetare som kan ta hand om honom.
Varken du eller jag är redo att ta hand om en bebis.
Jag är det.
Vad?
Vi borde vänta ett par veckor och se om Alicia kommer tillbaka.
-Nej. -Vi tar hand om honom till dess.
Nej.
Vad vi måste…
Vad du måste göra är att ringa polisen
och anmäla en försvunnen flicka och ett övergivet barn.
Och gör det innan mitt stora event i Valle.
Älskling, förstår du hur viktigt det här är för mig?
Jag blir den första kvinnan som får en sån här position på företaget.
Efter det flyttar vi till Hongkong,
packar våra väskor och letar efter en lägenhet.
Hongkong?
Allvarligt?
Jag blev erbjuden att driva kontoret där.
Och när sa du det till mig?
Jag frågade faktiskt dig
innan jag accepterade.
Du sa det, "härifrån till Kina".
Du tog det ganska bokstavligt. Hongkong, allvarligt?
Älskling, Hongkong…
…är min dröm.
Lyssna…
…vi kan ta hand om barnet…
…i några dagar tills du meddelar polisen.
Men efter det måste våra liv återgå till det normala, eller hur?
Okej.
Kan du lova att du löser det här som en vuxen?
Lillfingerlöfte.
Så om min fru frågar varför jag är här, ska jag säga att jag jobbar som spion?
Privatdetektiv.
-Rafa. -Vad?
-Är förklädnaden nödvändig? Jag menar… -Tror du att jag improviserar?
Allt är under kontroll. Lugn, bara lugn.
Säg vad du vill, men lova att du inte viker dig.
Och ring mig så fort du ser Alicia.
Oj.
Rafa.
Han borde inte se ut som en langare. Han ställer till det för oss.
Säg nåt.
Kom så går vi.
Vill du inte läsa?
Okej. Det räcker.
Vi läser inte. Inga böcker.
Låt oss ha lite kul. Ja, vi ska ha kul.
Ja, vi är väldigt optimistiska inför det här fantastiska projektet.
Så, mina herrar,
tack för att ni lyssnade. Jag ser fram emot att träffa er i Valle de Bravo.
-Utmärkt. -Perfekt.
-Bra jobbat. -Nu går vi.
-G10! -Vad?
-Du var jätteduktig. -Nej.
Du har stake.
Nej. Alan.
Du är helt nersölad.
Okej, kom.
Titta på dina händer. Nej, inte mitt ansikte.
Jackie,
kan du ringa och fråga om klienten är okej med referenserna?
Då får vi ett försprång inför mötet.
Jag skickar klientens nummer.
-Vad är det med dig? -Förlåt!
Alan, är du okej? Förlåt mig, jag är en idiot.
Vi behöver en bilstol åt dig.
Kusten är klar. Hon är borta.
Och hon har ett möte söder om stan, så hon kommer inte tillbaka förrän sent.
Vi är fria från Mussolini, sötnos.
-Ta en promenad med tant Jackie. -Du är en fri bebis. Nu går vi!
-Hej. Vad är det, Charlie? -Kommer du och spelar domino?
Är det redan fredag? Jag märkte det inte ens.
Jag tror inte det, jag måste ta hand om bebisen.
-Har du den kvar? -Ja.
Ta med honom. Vi har barnvakt i kväll.
Nej, det skulle bli sent. Om det är kallt kan han bli sjuk.
Ursäkta, talar jag med Alejandro Álvarez?
Sluta. Vänta, nån ringer.
-Lägg inte på. -Jag väntar här.
-Hallå? -Alex?
-Ja. -Barnets mamma är tillbaka.
-Är hon? -Hon är här.
-Toppen! -Ska jag vänta?
-Ja, självklart, jag är på väg. -Vi ses snart.
Jag kommer kanske.
-Toppen, vi är här. -Vi hörs.
-Hej då. -Hej då.
Är brödet smaskigt?
Är det jättesmaskigt?
Är det smaskigt?
Hallå?
Älskling, vet du vad?
-Alicia är tillbaka. -Är hon?
Jag är på väg för att lämna barnet. Allt kommer att bli som vanligt.
Tack, älskling, jag visste att du skulle lösa det. Hur mår du?
Bra, älskling. Nu kan vi fokusera på dina planer.
-Våra planer. -Visst, våra planer.
Jag älskar dig!
-Jag älskar dig. -Vi ses snart.
Är du säker på att hon är där?
Hon gick in när jag ringde dig. Hon har inte kommit ut.
Tack.
-Tack, spion, bra jobbat. -Lycka till.
Ja. Kom nu.
Vi ska lämna tillbaka dig. Vi är hemma nu.
Alicia.
Var har du varit?
-Hej, frun. -God eftermiddag.
Jag lämnar er ifred. Jag går till mamma.
Älskling, förlåt mig.
Jag älskar dig.
Hör här, Alicia…
Jag vet inte var du har varit, men du kan inte försvinna så.
Du kan inte glömma ett ansvar som Alan.
-Du är hans mamma… -Jag fick cancerbehandling.
-Vad? -Cancerbehandling.
Jag har en tumör i huvudet.
Läkaren säger att det inte finns mycket mer att göra.
Vad?
Är du säker?
-Tog de blodprov och röntgade och allt? -Ja, de har gjort många undersökningar.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag menar…
Vad behöver du? Hur kan jag hjälpa till?
Adoptera honom.
Jag?
Nej, hur? Nej, vänta… Alicia, du känner mig inte ens så väl.
Jo, jag har sett dig många gånger på restaurangen.
Du är alltid vänlig mot alla.
Och sen du träffade Alan har du varit snäll mot honom.
När du sa att du ville ha barn trodde jag att det var ett änglabud.
När jag kom ut från sjukhuset kollade jag upp det,
du måste bara skriva på några papper.
-Alltså… -Snälla, säg inte nej.
Du är det bästa som kunde hända Alan.
Alicia, jag älskar Alan, jag tycker mycket om honom, men…
Jag menar, jag har en fru.
Jag kan inte besluta det här själv. Och adoptioner är komplicerade.
Nej.
Jag lämnade San Luis utan att registrera barnet.
Så vi kan registrera honom som din.
Jag vet inte.
Det du ber mig om är svårt.
Ja.
Ja, du har rätt.
Det var dumt att tro att mitt barn kunde få ett bättre liv än mitt.
Det var inte så jag menade.
Hör här.
Vi gör så här.
Jag tar dig till en annan läkare, en cancerspecialist,
för en andra bedömning. Okej?
Han hittar nog lösningen.
Var lugn, jag överger er inte.
Du kommer att klara dig, och ditt barn också. Okej?
Men du måste ta hand om Alan nu, du är hans mamma.
Han har saknat dig.
Okej? Ring om du behöver nåt.
Är du okej?
Ja.
-Tack så mycket. -Okej. Säkert att du är okej?
Okej. Bra.
Jag tar tag i det här.
Ring om du behöver nåt.
Okej.
Hej då, Alan.
Hej då.
Hans flaska.
Jag tar den.
Frun!
Alicia svimmade! Frun!
Alicia.
Stackars flicka, det här händer jämt.
-Vad menar du? -Hon repar sig snart.
Jag hämtar alkohol.
Ja, gå.
Kostym?
Jag har bara sett honom i kostym på ert bröllop.
Såklart, han hatar dem.
Men titta på den här godingen som han ska ha i Valle.
Han kommer att se så stilig ut.
-Du verkar ganska lycklig. -Ja.
-Vad har hänt med barnet? -Problemet är löst.
Mamman är äntligen tillbaka.
Jag började titta på lägenheter i Hongkong i dag.
-De är otroliga. Vill du se? -Självklart.
-Fint. -Titta på utsikten.
Den här ligger ett halvt kvarter
från Asiens största serietidningsgalleri.
-Alex blir överlycklig. -Häftigt.
Alicia, jag menar det, du är inte ensam. Vi har ett extra rum här där ni kan bo.
Det kan jag inte.
Oroa dig inte. Ditt barn och du kommer inte att sakna nåt. Okej?
Cecilia måste förstå.
Jag kommer strax.
Nej.
Lyssna, är du snäll.
Lyssna på vad? Du erbjöd just två personer att bo i mitt hem.
Utan att fråga mig, som om de vore din familj och inte jag.
För att vara min familj är du inte så förstående.
Jag förstår att dina avsikter är goda, men det funkar inte så här.
-Vad menar du, "Cecilia måste förstå"? -Jo, alltså...
-Vi kan hjälpa dem. -Hur länge ska du spela hjälte?
Eller ska du ta med dem till Hongkong?
När frågade du om jag ville dit?
-Jag frågade… -Nej, du antog.
-Nej. -Jo.
-Nej. -Vad ska jag göra där?
-Vara din prinsgemål? -Jag trodde att du skulle gilla det.
Du tänker bara på dina drömmar, vad du vill, ditt jobb.
-Nej, -Det handlar bara om vad du vill.
Jag, då? Mina drömmar, vad jag vill?
Du borde tänka på mig också. Du borde tänka på oss.
Du borde ge mig ett barn.
Borde jag ge dig ett barn?
Är jag bara värd nåt som kvinna om jag ger dig ett barn?
Varför gifte vi oss?
Varför är vi tillsammans?
Om vi aldrig ska ha barn…
…så är det ingen mening.
Din kostym.
Du tänker väl inte förlåta honom?
Kom igen, prata med honom. Men inte utifrån ilska.
-Du var arg förut. -Vad ska de prata om?
Han sa vad han tänkte. Han ser henne som en bebismaskin.
Han tänker inte så. Ni har varit ihop i sju år, han är inte sån.
Han är chauvinist.
-Jo, han är lite chauvinistisk. -Nej.
Vi säger dumheter när vi är arga.
Dumheterna kommer nånstans ifrån. Han hittade inte bara på det.
Så du tycker verkligen att jag är croissantens fru?
Nej, bråka inte nu.
Är du inte croissantens fru?
-Tänker du så om mig? -Förlåt,
men folk ser dig som "fru till" eller "mamma till". Så är det.
GRÄVLING
Lyssna på honom.
Ingen har dött av att lyssna på nån.
Ja, okej.
Och låta honom förklara vad, frun? Alla män är likadana. Ungen är nog hans.
-Inte en chans. Tror du det? -Aldrig.
-Nej. -Det hände mig, frun.
Ni måste slita av plåstret en gång för alla.
Nej, Pili!
-Nej! Vad har du gjort? -Nej!
Herregud, Pili!
Frun, ni kan köpa en ny mobil när som helst.
Känn er bemyndigad, var självständig. Ni äger ert öde.
-Ni behöver ingen man i ert liv. -Pili, ris, lägg den i ris, tack.
Vad händer?
-Varför? -Förlåt, det där var oväntat.
Förlåt. Om riset inte hjälper, så köper jag en åt dig.
Du missade vad Pili sa.
Vilken jävla guru! Du äger ditt eget liv.
Vem bryr sig om telefonen?
Lämna ett meddelande.
Ceci, det här är det 39:e meddelandet jag lämnar till dig.
Egentligen är det jag som borde vara förolämpad.
Du kasserar mig för lätt.
Du behandlar mig som en kriminell.
Jag har redan bett om ursäkt. Jag älskar dig. Ring mig.
Jag vet inte mycket om sånt här,
men att vara pappa verkar innebära många uppoffringar.
Och du kanske måste offra Ceci för barnet.
Jag förstår inte hennes attityd. Grejen är…
Om du kom till mig med ett barn, skulle min reaktion bli mycket värre.
Det är helt enkelt inget för mig. Och kanske inte för Ceci heller.
Hon har inte låtit mig förklara nåt.
Men du behöver nåt annat, som…
Har du inte funderat på att återförenas med din mamma efter alla år?
Tänk på det.
Jag kommer!
Hej.
Får vi komma in?
-Ja, självklart. Kom in. -Tack.
-Kom in. -Tack.
Ja.
Och den här lillen? Är han mitt barnbarn?
Vad heter du, raring?
Han heter Alan.
Och nej, han är inte ditt barnbarn.
Men han skulle kunna bli det.
Vad?
Det är en lång historia.
Har du tid för mig, eller har du nåt viktigare att göra?
Vill du ha kaffe?
Lyssna, mamma. Du kommer kanske inte att förstå
eftersom du aldrig var en särskilt närvarande eller engagerad mamma…
-Du tar förmodligen Cecis parti. -Lyssna.
Jag vet att du upplevde det som om jag övergav eller lämnade dig.
Förlåt.
Jag upplevde det så för att det var så.
Mitt enda barndomsminne av dig är med en resväska.
Jag var flygvärdinna.
Jag måste vara där mitt jobb behövde mig.
Men du var inte där jag behövde dig. Du kom inte ens på mitt bröllop.
Jag uppfostrade dig ensam.
Jag gjorde mitt bästa, du saknade aldrig nåt.
Jag saknade dig.
Lyssna,
jag vet inte vad som kommer att hända med Ceci,
men jag är din mamma.
Jag vill finnas här för dig.
Låt mig hjälpa dig.
De måste kyssas, ingen av dem är egentligen skådespelare…
Hur mår du? Vad tänker du?
Funderade du i natt? Vad har du kommit fram till?
-Karime, du är superkonstig. -Det är du som är konstig här.
Ja…
Jag har bestämt mig.
Jag vill inte vara med en man som ser mig som självisk.
-Ja. -Ja.
Som alltid ber mig att jobba mindre.
-Precis. -Precis!
Och som knyter mitt värde som kvinna till mödraskap.
-Just det! -Precis.
-Fan ta honom. -Absolut.
-Jag styr mitt eget öde. -Vem behöver honom?
-Ingen! -Vänta.
-Åt helvete med honom. -Ceci, du styr ditt eget öde,
-men jag tror också att du… -Vad nu, Karime?
Hon har valt, hon är lycklig. Vad är det du tror?
Ja, vad tror du?
Jag tror ingenting. Jag har ingen åsikt.
Jag har ingen åsikt, inte ens tankar. Min bebis har ätit upp min hjärna.
Vad?
Vad sa du?
-Min bebis har ätit den. -Du är så fånig.
Jag kommer strax.
CECI
Okej.
Det räcker.
Ceci!
Jag är glad att se dig här.
-Vad är det, Guillermo? -Jo…
Ja?
Jag tittade på ditt projekt. Det är bra.
-Väldigt välgjort. -Tack.
-Grattis. -Tack.
Och…
Ja, du vet väl…
…att det skulle bli ännu bättre med lite hjälp från mig?
Jag kan förmedla mina leverantörer. Och jag kan få budgeten att gå ihop.
Nej, tack, men jag är inte intresserad.
-Mår du bra? -Ja, jag mår bra.
Du verkar lite stressad.
Ett gott råd. Låt inte ditt privatliv påverka ditt jobb.
Särskilt om du är…
En kvinna.
Du är kandidat för att bli delägare, raring.
Om de andra delägarna ser det här,
kan de börja tvivla på dig.
-Det är ett tips. -Tack.
Skitstövel.
Äntligen ringer du tillbaka.
Alejandro.
Jag kommer vid tolv i morgon för att hämta mina saker.
Jag vill inte se dig där.
Gör det inte svårare för mig.
Men…
Jag vet inte vad du tror, men adoption kräver mycket pappersarbete.
Jag har ett extra rum hos mig. Ni lär väl sälja lägenheten,
så ni kan komma och bo hos mig.
Vi hjälper Alex att ta hand om barnet,
så tar jag hand om dig.
-Menar du det? -Tack, mamma.
-Självklart, jag hjälper gärna till. -Tack.
Visste du att engångsblöjor producerar 900 000 ton avfall per år?
Du borde börja fundera på tygblöjor, Alan.
Vad är det med dig? Låt honom vara, han är bara en bebis.
-Han lär sig efter hand. Bebisar förstår. -Ja, men med tiden.
-Du traumatiserar honom… -Vad pågår här?
Vad gör den här i mitt kontor?
Jag vill ha en förklaring omedelbart.
Det är bara en bebis.
Alejandro,
du verkar vilja bli sparkad.
Du missade din egen kampanjpresentation och skippade jobbet i går och i förrgår.
Jag drar inte bara in din bonus, utan även…
Jag mejlade att jag hade familjeproblem. Fick du inte det?
Det här är ett kontor.
Här löser vi inte familjeproblem.
Jag måste ta hand om barnet.
Han har det tufft just nu. Men jag har levererat allt mitt arbete.
Rafa har hoppat in för mig på mötena.
Jag har varit där via Skype, jag har jobbat hemifrån.
Snälla Sylvia, du borde vara mer tolerant.
Tolerant?
Jag måste be dig gå.
Har nån annan nåt att säga?
-Sylvia… -Nej, vänta, säg inget.
Kom nu.
Och dina saker?
Sylvia.
Hade nån älskat dig som liten, så hade du varit en bättre person.
Kom.
Var snäll nu. Ner i lådan.
Jobba nu!
Tänk att vi alla var bebisar en gång.
Gud vet vad som händer sen
så att vi blir komplicerade och sårar varandra.
Det krävs mycket för att försonas.
Jag älskar det här barnet så mycket.
Vad vill du?
Sylvia…
Jag är här för att be om ursäkt.
Sätt dig.
Tack.
Lyssna, Sylvia…
Jag vill be om ursäkt för det jag sa.
Ibland när jag blir arg säger jag saker jag inte menar.
Förlåt.
Var det allt?
Ja.
Okej.
Jag vet hur ni pratar bakom min rygg.
Åh, Sylvia…
Eftersom jag inte jobbar här längre så vill jag råda dig
att kanske vara lite mindre hård.
Ja, mer flexibel.
Vi har alla ett privatliv.
Man har vanligtvis en motivation för att jobba,
och den motivationen är familjen.
Du har väl säkert en egen motivation?
Ja, Yecapixtla.
Se där.
Ja. Det sägs att hundar är som familjemedlemmar.
Jag är säker på Yecapixtla värdesätter allt du gör för henne,
-och att hon är tacksam… -För det första…
Om jag var älskad eller inte som barn angår inte dig.
-Jag vet, förlåt… -För det andra…
Om jag är strikt, hård eller vad fan jag vill vara,
-så angår det dig inte heller. -Okej, ja.
För det tredje…
Ditt arbete är oklanderligt.
Jag överväger att ge dig jobbet tillbaka,
för du är uppriktig mot mig.
Okej. Ja.
Livet är inte lätt, Alex.
Man har inte alltid det liv man vill ha, utan det liv man har fått.
Jag håller inte med.
Man kan välja det liv man vill ha, för man har ett val.
Vi går alla igenom saker, men det är vad man gör med det som räknas.
Kommer Rafa?
Har han inte berättat?
Vad?
Han har dejt tre med en tjej från Tinder.
En tredje dejt?
Ja, med ännu en 20-årig flicka?
Nej, den här är 43 och har ett barn.
Oj!
Äntligen blir han vuxen.
Vissa av oss tar längre tid på oss, men vi förändras.
Fast det vore roligare om man inte förlorade folk i processen.
Cecilia är en bra tjej.
-Hon älskar dig verkligen. -Tror du det? Efter allt jag sa?
Du strulade till det,
men du kan nog reparera det.
Om du bevisar för henne
att hon inte måste ge upp sitt liv för att du ska bli pappa…
Det blir tufft, och du behöver ett enormt stödsystem,
-men du kan åtminstone räkna med oss. -Självklart.
Tack. Men jag vet inte.
Jag ville vara där när hon blev befordrad.
-När då? -I dag.
Vad? Hennes event?
Vad fan gör du här? Hon blir delägare! Varför är du här?
Jag respekterar hennes val att inte vilja se mig mer.
Hur ofta säger jag att jag aldrig vill se dig igen när jag är arg?
Två gånger i veckan.
Just det.
-Stick, hon är väl ditt livs kärlek? -Ja.
Ge inte upp då.
-Kostymen! Passar du Alan? -Självklart.
-Du klarar det. -Självklart.
-Siri, ring Ceci. -Det här hittade jag om Lexi.
Nej, ring Ceci!
SVAG SIGNAL.
-Siri, ring Ceci. -Numret till Cici, Acapulco…
Du är värdelös!
Är du nervös?
Ja. Nej. Eller lite.
-Du är förberedd. -Du är bossen, för fan.
Åh, jag kommer av mig!
Lugn.
Det känns som om nåt fattas.
Du behöver örhängen.
Nej…
…det är inte bara örhängena.
Tack, kompis.
-Nycklarna, herrn. -Åh, förlåt.
I dag är min dag. Ingen får förstöra den.
Exakt.
Inte Guillermo, inte Alejandro, ingen.
-Tänk inte ens på Alejandro. -Han hade säkert velat vara här…
-Han förtjänade att bli hörd. -Sluta.
Han är det sista Cecilia behöver höra om.
-Du nämnde honom… -Tänk…
Hörni! Gå och ta era platser i stället.
Nån kan ta dem.
-Eller hur? -Är de inte reserverade?
-Kom, Kari. -Det sa de när jag kom in.
-De sa: "Är du vän till…" -Jag vet.
Okej.
Det är min dag!
Ursäkta.
Hej. Ursäkta mig, Cecilia Méndez rum?
-Jag kan inte ge er den informationen. -Snälla, det är viktigt.
Du anar inte…
Mila, Karime!
Mila!
Var är Ceci?
Var är hon?
-Allvarligt? -Alltså…
Rum 206.
Okej. Tack.
Som en Julia Roberts-film.
Hej.
-Nej. -Älskling.
-Nej. -Älskling, snälla.
Ge mig en minut.
En minut, sen går jag om du vill det.
Snälla.
En minut.
Okej.
Förlåt mig för allt dumt jag sa.
Jag gifte mig med dig för att jag älskar dig.
För att jag vill leva mitt liv med dig.
-Med eller utan barn? -Med eller utan barn.
Men snälla, låt mig förklara.
Jag planerade inte allt det här. Alicia, Alans mamma…
…har en långt framskriden cancer.
Hon har ingen som kan ta hand om henne eller barnet.
Jag kunde inte ge barnet till socialtjänsten.
Ibland blir de 18 och ingen har adopterat dem.
När jag skulle lämna Alan svimmade Alicia.
-Vad? -Jag visste inte vad jag skulle göra.
Det var därför jag tog hem dem, jag kunde inte bara lämna dem.
Varför berättade du inte allt det här?
Jag vet inte, jag visste inte hur…
Förlåt.
Du vet att jag vill bli pappa.
Och livet ger mig den här chansen.
Jag vill inte tvinga in dig i nåt eller hindra dig, men…
Lyssna…
Vad skulle hända om jag var pappa…
…utan att du måste bli mamma?
Skulle du vara med mig då?
Men hur?
Jo…
Jag skulle jobba hemifrån och ta hand om Alan till hundra procent.
Naturligtvis enligt dina regler.
Låt mig bara vara pappa.
Jag hindrade dig aldrig från det.
Jag bad dig bara att vänta.
Jag älskar dig. Jag vill att du ska uppfylla dina drömmar, men…
Hur blir det med allt annat? Med Hongkong? Hur…
Hongkong. Jag skulle vänta på dig så länge som det behövdes.
Vill du, så diskuterar vi det här senare.
Just nu är ditt event som gäller.
-Okej? -Ja.
Får jag stanna?
Jag vill se dig glänsa. Jag vill applådera för dig.
Jag är väldigt stolt över dig.
Jag tog på mig den stiliga kostymen.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Du är så stilig.
Du ser fantastisk ut.
-Kom. -Ska vi?
Nu går vi. Skynda dig.
-Perfekt, Mario, ta hand om det här. -Tack.
Herr Gonzalo.
-Alejandro, så trevligt. -Detsamma.
-Redo, Ceci? -Det kan du tro.
Hallå?
Vad är det, mamma?
Nej, jag körde på motorvägen och hade ingen signal.
Vad?
Okej, jag ringer tillbaka.
-Älskling. -Vad har hänt?
De tar Alicia till sjukhuset.
Jag måste skriva på några papper, annars tar de Alan.
Nej, åk!
-Du måste vara där, åk! -Jag vill inte svika dig.
Älskling, vänta… Jag löser det här.
Herr Gonzalo.
Min man och jag har en familjekris.
Kan jag göra min presentation först så att jag kan följa med honom? Snälla.
Självklart, Ceci. Jag meddelar Mario.
-Mario… -Ledsen, Ceci…
Överger du skeppet vid första minsta familjeproblem?
-Gör inte så mot oss. -Hörde du inte?
Cecilia har en kris i familjen,
och är man ansvarig och hängiven sin familj,
-finns man där när det behövs. -Tack.
Det här är som hennes examensprov inför resten av delägarna.
Det är viktigt för henne också.
Nej, Guillermo, det är bara en formalitet för att få alla känna sig inkluderade.
Alla papper för Cecilias övertagande är redan klara.
-Hon måste bara skriva på dem. -Vad?
Mario!
-Vad betyder det? -Hon är chefen.
-Ja. -Vad?
Visste du?
Självklart.
Här är de.
Ja, självklart.
-Ta den här. -Ja.
Utmärkt.
Herr Gonzalo, tack för allt.
Här, behåll den.
-Nej. -Jo.
Gå nu, ta hand om det du måste ta hand om.
-Tack så mycket. -Perfekt.
Grattis, älskling.
-Kom. -Kom.
-Nej. Älskling, ge mig en sekund. -Okej.
-Vänta på mig. -Ja.
Guillermo.
Är ditt CV uppdaterat?
-Alltid. -Bra. För som delägare tillåter jag inte
att ett korrupt, kvinnofientligt kräk som du jobbar i mitt företag.
Så du kan börja skicka ditt cv till andra företag.
Herr Gonzalo, tack för allt.
Åk nu. Lös dina problem.
Ser du hur galen en kvinna blir om man ger henne lite makt?
Vad är det med henne?
Vad ska du göra?
Du låter väl inte henne styra?
Gonzalo, du tänker inte med huvudet.
Nej, Guillermo.
Jag är inte chef längre.
Även om du ser mig här…
…i kostym,
så är jag faktiskt på Bahamas och dricker margaritas med min fru,
i badbyxor…och solbadar…
Åh, det är underbart!
Ursäkta mig.
En skål för Cecilia.
Är ni kvar här?
Ja, självklart.
-Vi är kvar. -Vi är här.
Vill du ha nåt? Jag går ner och tittar till Alan och mamma.
-Lite vatten. -Okej.
-Du, älskling? -Nej.
-Inget? -Okej, lite kaffe.
Okej.
-Tack, raring. -Visst.
Du, jag sa inget förut…
…men jag ska ta väl hand om Alan.
Jag ska leka mycket med honom och älska honom,
medan du blir bättre.
Tack så mycket.
Tack ska du ha.
Säg till honom att jag älskar honom.
Jag ska säga det varje dag.
Det ska du också.
ALICIA SOLÍS, 2002–2020 KÄRLEKSFULL MAMMA
Kan du fatta att Sylvia öppnar ett amningsrum på kontoret?
-Nej! -Jo!
Jösses.
Hon blev också ledsen när jag sa att jag lämnar byrån.
-Varför? Vad sa du? -Jag sa sanningen.
Att jag ska återgå till animering, men hemifrån,
för att ta hand om mitt barn.
Jag sa också att jag skulle skicka henne vykort
och dumplings från Hongkong.
-Älskling. -Ja.
Skämta inte om det här, jag menar det.
Jag lider av tanken på all tid vi ska vara isär. Skämta inte om det.
-Om du låter oss, så följer vi med. -Alex, sluta!
Det är inte roligt. Jag menar det.
Härifrån till Kina.
Vad?
-Det står Hongkong! -Ja, det är klart.
-Ska vi? -Ja!
Vi ska till Hongkong!
-Alan, vi ska till Hongkong! -Allihop.
-Vi ska till Hongkong allihop! -Ja.
Jag älskar dig.
Undertexter: Kristina Donnellan