EN NETFLIX-SERIE
FOLK STIMLER TIL ÅPNING AV NYTT LUKSUSHOTELL
God morgen!
For noen, ja.
HUND SAVNET
God morgen!
For pokker, da.
Pokker!
Hei, fremmede.
Å! Hei.
Denne eller denne?
Nei. Jeg vil høre om den gangen
da Umbrella Academy beseiret ranerne på museet.
Igjen? OK.
Det var en mørk og stormfull kveld…
Claire? Det er mamma.
Mamma?
Hva?
-Hvem i helvete er du? -Patrick?
-Mamma! -Hva skjer? Hvem er denne kvinnen?
-Hvor er barnet mitt? -Du har ti sekunder på deg.
-Hvor er Claire? -Det bor ingen Claire her!
-Du skremmer henne! -Unnskyld, jeg…
Noe er galt.
Noe er veldig galt.
Vi er framme. Hotell Obsidian.
KENNEDY-SEKSKLØVERET
Her er alle velkommen.
EN AMERIKANSK DOBBELTAGENT
SISSY COOPER DØDE 1. OKTOBER 1989 I OAKLAND I CALIFORNIA UNDER FALSKT NAVN.
Du har gitt meg
den største gaven man kan få.
Du gjorde at jeg følte meg levende for første gang.
Du hjalp meg å finne håpet tilbake.
Det er fantastisk.
TIDLØSE FRISYRER FOR ENHVER ANLEDNING!
Du legger ikke engang merke til båsen du sitter i,
før noen kommer og slipper deg ut.
-Kan jeg hjelpe deg? -Hei.
Takk.
Old Holland Road i Pennsylvania.
FOR EN NYFØDT GUTT HERETTER KALT NUMMER 4.
Herregud, for et høl.
-Den lille lømmelen er din sønn. -Han er visstnok det.
Det er så festlig!
Vent. Hvem er mora?
-Lila. -Unnskyld meg?
-Er Lila her? -Var.
Hun leverte ham i går og stakk.
-Jeg liker henne ikke særlig. -Ikke…
-Teknisk sett er hun familie. -Hun prøvde å drepe oss i går, liksom.
"Familie", som sagt. Kommer hun tilbake, Diego?
Det bør hun, for pokker,
for vi har viktigere ting å hanskes med akkurat nå!
Ro deg ned.
-Hvor er Luther? -Hvem bryr seg. På joggetur, sikkert.
Elsker frisyren.
-Jeg snakka med Marcus i går kveld. -Hva? Snakka du med fienden?
-Alene? -Noen måtte gjøre noe.
Hvem valgte deg, Vanya?
Det er Viktor nå.
Hvem er Viktor?
Meg. Det er den jeg alltid har vært.
Har noen problemer med det?
-Nei, det er greit for meg. -For meg også. Kult.
Jeg er glad på dine vegne. Men sist jeg sjekka, var du ikke familiens talsperson.
Det går bra, OK? Marcus forstår det. Han vil ha krig like lite som vi vil det.
-Hva? Han prøvde å myrde oss! -Lila også, og hun fikk du barn med.
-Ikke poenget! -Vi inngikk en avtale.
Han gir tilbake Fems koffert, så kommer vi oss ut av tidslinja.
-Overleveringen skjer senere i dag. -Gudskjelov!
Nybegynnertrekk. Han utnytter deg.
-Å? -Ja, men vi kan kanskje bruke det.
-Vi bruker det mot dem, og så tar vi dem. -Gi deg, Diego. Vær så snill.
-Du skal ikke gjøre noe i dag. -Bare knytte bånd med avkommet.
-Angivelige avkom! -Jeg får tak i kofferten.
Så drar vi og ordner tidslinja sammen.
Vi drar ikke. Denne tidslinja er helt grei.
Si det til Allison, da, som sitter oppe og sørger over dattera, som ikke fins her!
For ikke å nevne at vi er erstattet av klumper, bokser og fugler!
Våkn opp, genier! Dette handler ikke om oss!
Se dere rundt. Det er ingen dommedag, hvis dere ikke merka det.
Ingen apokalypse. Sola skinner.
Fugler gjør som fugler gjør. Det er alt som betyr noe.
Vi skal ikke rote med tida lenger,
og jeg har slutta, faktisk.
Bruker han etterbarberingsvann?
Jeg er bekymra.
Hei. Hva sier du til å stikke herfra?
Ta en liten biltur.
-Hva snakker du om? -Jeg snakker om et lite opphold på landet.
Du og jeg. Kjenne vinden i håret vårt. Thelma og Louise med veien foran seg.
-Du vet at de dør? -Mens de holder hender.
Vi kan leve vårt beste liv, mitt lille englebarn!
Hør på meg.
Jeg døde nesten av Luthers fjerter i natt. Vi må ut herfra, få litt frisk luft.
-Da kontrer jeg. Hvorfor meg, Klaus? -Du er pensjonert. Sånt gjør pensjonister.
-Fortjener du ikke litt moro? -Ingen hummer.
-Hva behager? -Det var tre hummere der i sted.
Kanskje Chet har laget morgensmoothie med dem, da.
Du er en idiot, men jeg er med.
-Slipp meg! -Jeg så hva du gjorde!
Hva i helvete gjør du?
Sønnen din stappa tre minirundstykker i buksa.
Dette er en buffé! Jeg kan ta akkurat det jeg vil ha!
Jeg tar meg av det. Kom.
-Ta det med ro. -Tid for grunnregler.
-Hva med ingen fysiske overfall? Det… -Hold kjeft. Og hør etter.
Faren min var et usselt rasshøl. Da jeg var liten, som du er, lovte jeg meg selv
at jeg aldri skulle oppføre meg sånn mot egne barn.
-Slutt, da. Nå begynner jeg å gråte. -Jeg er travel og har mye å tenke på, OK?
-Så jeg lar deg heller ikke sinke meg. -Du ser jo kjempeopptatt ut nå.
Du kan bli fram til mora di kommer tilbake, er det forstått?
Men ikke gjør flere dumme ting, ellers får vi to et alvorlig problem.
Se på meg.
Er det forstått?
Kompis…
Øret ditt lekker.
Å, jeg…
Jeg glemte å ta med øremedisin.
Fy… Øremedisin, sa du?
Drenerer jeg det ikke, kommer det puss ut. Det lukter kattespy.
Kom.
Hvor har dere tenkt dere?
-Barnegreier. Straks tilbake. -Nei.
Bli her. Ikke gjør noe dumt før jeg har kofferten.
Du er ikke sjefen hans, OK?
-Hvem… -Kom igjen.
Vi kjøper noen brus til turen.
-Noen ganger må man klarne tankene. -Hvor skal dere?
-Få rottene ut av labyrinten, ikke sant? -Kom. Skynd deg.
-Mamma? -Hvorfor kaller folk meg det?
Hvor er jeg?
På The Academy, dummen. Alle venter på deg.
The Academy?
Der er han jo.
Vær så snill. Sett deg med oss.
Det går fint. Ingen skal skade deg.
-Smoothie? -Å.
Ja. Takk.
-Du må være skrubbsulten. -Å…
Nei, jeg burde nok ikke. Er det cashewnøttsmør?
Cashewnøttsmør, mandelsmør, solsikkesmør, tahini og paranøtt.
Jøss. Vet dere hva? Nå som dere nevner det, så er jeg litt fysen, faktisk.
-Forsyn deg. -Takk.
Vi vet at du er Nummer én, men vi har ikke hilst ordentlig ennå.
-Jeg heter Ben. Nummer To. -Det er godt å se deg igjen, kompis.
Hvorfor ser alle sånn på meg?
Fordi du har vært død i 15 år.
Død? Hva mener du med død?
Lang historie.
Jeg er Fei. Nummer Tre.
Alphonso, cuatro.
Sloane. Fem. Hei.
-Hei. -Jeg heter Jayme. Seks.
Det er Christopher, så klart. Nummer Sju.
Ikke bry deg om ham. Han er litt nesevis i dag.
Han tar den ikke.
Vent. Hva med Nummer Én?
-Hva med ham? -Hvor er han?
Det er det vi vil vite.
Leker vi en lek?
Uansett hvilken lek Umbrella-gjengen leker, så taper dere!
Dere har tatt vår Nummer Én.
-Derfor tok vi deg. -Har vi tatt Marcus?
-Hvorfor det? -Krigserklæring? Dødsønske?
-Han var med søstera di sist vi så ham. -Hvilken?
-Den lille med store krefter. -Vanya?
Det må jeg si. Vanya er ikke typen til å kidnappe noen, altså.
Når det er sagt, får jeg vanligvis vite sånt sist av alle.
Du er Nummer Én hos dem. Burde ikke du vite alt?
Man tror jo det, Ben. Disiplin har aldri vært vår forse.
Alle gjør som de vil der.
Hør her.
Dette kan vi ordne enkelt.
Jeg drar hjem. Familien min er nok kjempebekymra for meg.
Er han der, sender jeg ham tilbake uten en skramme.
Greit? Ingen skade skjedd.
Hvordan høres det ut? Greit?
Flott.
Hvorfor så travel? Bli her til Marcus er tilbake.
Familien min vil lete etter meg.
Vidunderlig. Føl deg som hjemme i mellomtiden.
Og…
Før jeg glemmer det. Prøver du å rømme,
vil Feis fugler hakke ut øynene dine og bygge reir i skallen din.
Kult.
Hva liker du å gjøre når du skal ha det gøy?
Hei. Har du fått sove noe?
Jeg har med frokost til deg.
Jeg er ikke sulten.
Gi deg. Du bør virkelig spise noe.
-Alt er min feil. -Slutt. Nei.
Jeg visste at noe kunne gå galt om vi dro tilbake, men jeg tok sjansen.
Jeg forlot Ray for å være med Claire, og nå…
Nå er det som om hun aldri eksisterte.
Jeg har ikke et bilde av henne, engang.
Det kan finnes en utvei.
Hva mener du?
Fems koffert. Jeg prøver å få den tilbake.
Hvordan?
Jeg møter Marcus igjen. Vi gjør en byttehandel.
"Igjen"?
-Jeg traff ham i går… -Alene. Hva tenkte du på?
Jeg måtte gjøre noe.
For deg. For oss alle sammen.
-Hva? Hva er… -Du er sprø om du tror jeg ikke blir med.
Tror du ikke jeg vil ha deg med, er du enda sprøere.
Bare ikke gi opp ennå, OK?
Når ble du optimisten her?
-Jeg har vel gjort noen endringer, da. -Håret.
Det er mer, faktisk, men…
Jeg forklarer på veien.
OK.
Berlin, her kommer vi.
Kom igjen. Funk, din dumme koffert.
Jeg er klar til å dra!
For faen! Fitte! Kjerring!
Drit og dra!
Hvorfor funker du ikke, for faen, di lille kjerring!
Jeg må komme meg til Berlin!
Faen!
ATTRAKSJONER LANGS VEIEN
Dette er ikke så grusomt, faktisk.
-Ser du? Jeg sa jo det. -Jeg har alltid vært under stort press.
Oppdrag for pappa. Kommisjonen. Jeg har prøvd å overleve apokalypsen.
Jeg ser meg alltid rundt hvert hjørne og venter på at noe fælt skal skje.
-Det er godt å bare puste. -Bra. Pensjonisttilværelsen kler deg.
Å! Ja vel, ja.
Jeg har ringet rundt alle attraksjonene langs veien.
Jeg vet ikke om vi har tid til alt det.
-Ricky's Bakery har prisvinnende paier. -La meg forklare bitte litt…
Det… Ikke…
Hør på meg. Hold kjeft i to sekunder. Bare i to sekunder? OK?
OK. Jeg er lutter øre.
Vi skal dra til Pennsylvania
for å finne
min biologiske mor. Ja!
-Unnskyld meg? -Beklager, OK?
Noen måtte bli med meg som emosjonell støtte.
Emosjonell støtte som Schnauzer?
Du ble ikke med om jeg sa det. Hva skulle jeg gjøre?
Det har du helt rett i, og vet du hvorfor?
-Fordi jeg liksom har pensjonert meg! -Jeg vet det!
-Dette skulle være bekymringsløst. -Det kan det fortsatt være.
Garnnøstet? Snu, Klaus.
-Garnnøstet! Snu! -Hva? Fem!
Det er en av de beste! Kom igjen!
-Vi dør! -Bryr meg ikke!
Slipp, Fem!
Ingen garnnøste, ingen biologisk mor!
-Hvorfor sa du det ikke tidligere? -Jeg… Vel, jeg…
-Tenk at jeg aldri forsto det. -Hvordan skulle du det?
Jeg føler meg som en idiot.
Du… Kan du bare klappe igjen litt?
Du kunne ikke ha visste det, siden…
Jeg visste det ikke helt selv.
Da jeg var sammen med Sissy…
Jeg vet ikke. Hun forløste noe i meg.
Viste meg at jeg aldri ble fri hvis jeg gjemte unna den jeg er.
Etter at jeg mista henne, innså jeg…
…at jeg ikke kan leve i den båsen mer.
Det skal jeg ikke.
Jeg har alltid hatet speil.
Jeg trodde at alle følte seg utilpass i egen kropp.
Det er vel ikke sant, da?
Hva ser du nå?
Meg.
Bare meg.
Takk for at du betror deg til meg. Du er familie, Viktor.
OK?
Ingenting i verden hadde gjort meg mindre glad i deg.
Kom igjen.
Ja, du vet.
Vet ikke hvorfor, men trodde det var større.
Det ser ganske stort ut. Men her er spørsmålet.
Hvordan vet du at din biologiske mor er i Pennsylvania?
Fordi jeg var på vei ut av to uker med fyllekalas,
og jeg husker ikke nøyaktig datoen, siden vi tok Xanor og alt mulig,
men Amy Winehouse toppa hitlistene.
Midten eller slutten av første tiår på totusentallet?
Jeg tok meg inn på fars kontor, lette etter nøkkelen til safen.
For Pogo hadde låst inne alt som kunne stjeles.
I stedet fant jeg rene skattekisten av familiehistorie,
fortalt gjennom utgåtte sjekker.
Rachel Herschberger?
SUM: 3000 DOLLAR
Jeg var for herja til å gjøre noe med det, for redd til å søke henne opp.
Men i bakhodet har jeg alltid lurt på hvorfor hun solgte meg for tre tusen.
Kunne hun ikke fått fem? Seks?
-Fant du noe om mora mi? -Nei. Beklager.
-Hvorfor nå? -Altså.
Pappa fornekter oss. Grace er ikke Grace. Ben er borte.
Det føltes som om jeg like gjerne kunne finne hvem jeg hadde vært
hvis jeg ikke vokste opp i den teite familien.
-Kan du kalle det vi hadde en familie? -Nei, det er mer…
Et institutt for skarpe forbrytere. Et ikke så dyktig et.
Men hva er familie?
Det er som et slags enormt garnnøste, som aldri kan vikles ut.
Et nøste med forpliktelser jeg har skjøvet foran meg hele livet.
Jo eldre du blir, jo større blir det. Så prøver du å vikle…
Du ser det rulle nedover…
-Hva er poenget? -Hva er poenget?
Jeg er glad for at du ble med.
Du er en god bror.
Greit. Nå må du si fine ting om meg.
Nå går vi og finner den teite mora di.
Glad i deg også, lille danser!
Skynd deg. OK? Vi må tilbake til hotellet.
-Jeg må finne den riktige. -Ta den uten navn, da.
Har du prøvd den?
Nei. Ørene mine spruter ikke i tide og utide.
Stol på meg. Jeg må ha merket mitt.
Hent snacks til meg, Jayme.
Jeg fant den…
-Gå ut og vent. -Hvorfor?
Jeg skal banke den idioten.
-Slapp av. Jeg passer på deg. -Gå.
-Litt av et sammentreff, kødd. -Den eneste kødden jeg ser, er deg.
-Fulgte du etter meg? -Ikke bli innbilsk.
Dra nå, ellers gir jeg deg ris, slik små jyplinger fortjener.
Prøv ditt beste, tjukken.
Pokker!
Jeg vet det. Det er ikke så godt, det der.
Pokker!
Haka di.
Det skjer av og til.
Nei, Stanley!
For pokker, da!
Beinet mitt!
-Har du forstått hvordan det funker? -Det er sønnen min!
-Er du sliten? Er hjertet svekket? -Ikke i nærheten, engang.
-Går det bra? Hvor tok han deg? -Det går bra!
-Det går fint. -Kjære vene!
Det går bra. Det går fint. Det er ikke så ille. Ikke gråt, OK?
Se opp!
-Jenta skulle spy på deg. -Kom igjen! Ned!
-Jeg passer på meg selv! -Ja, sikkert.
-Ja, for faen! -Pass munnen din!
-Kom igjen. -Hva? Aldri i livet! Vi banka dem, jo!
"Den som slåss og går fri, får flere dager på sin sti."
-Så teit. -Jeg vet det.
Fy faen. Klaus er amish.
-Dette forklarer alt. -Hvordan forklarer det noe?
Bare se! Se på dette stedet!
Det er alt barndommen min manglet.
-Hei. Klaus? -Ja?
Vent litt.
Dobbeltgjengersjekk. Føler du noe rart? Kløe? Svette? Luft i magen? Noe sånt?
Nei, jeg har det bra,
bortsett fra utslettet i skrittet, men hva kan man gjøre, da?
Greit. Lykke til.
Hva? Blir du ikke med?
Dette må du gjøre alene.
Alene?
Ja vel.
Ja. Det klarer jeg. Greit.
Hei sann.
God aften.
Mamma.
Nei, engelskmann.
Det er ingen mødre her.
Bare kaniner.
Å, jeg er så lei for det.
Jeg leter etter Rachel Herschberger.
Ingen Rachel.
Å, OK. Det var synd.
Vet dere hvor hun er? Jeg leter etter henne.
Det er ingen Rachel her, sa jeg.
Ta de snobbete skoene med til byen, der du hører hjemme.
-Greit. Du trenger ikke å hisse deg opp. -La gutten snakke, Caleb.
Du opprører kvinnfolket, og nå opprører du meg.
Jeg opprører ikke kvinnfolk. Tuller du? Kvinnfolk elsker meg.
Au! Herregud! Hva er det som feiler deg?
-Jeg trodde at dere var hyggelige! -Det er det som kalles en misforståelse.
Greit, da. Greit!
Du skal vite at du har ødelagt amish for meg for alltid!
Her inne.
Ødelagt!
Det går fint, Sarah-Beth. Han går nå.
-For et fantastisk sted! -Vi fjerna dagligstuen og satte inn dette.
Jeg syntes hjemmekinoanlegget og Zen-hagen var imponerende,
men dette er helt utrolig!
Vet du?
Jeg har alltid villet at Umbrella Academy skulle være sånn. Dere gjør ting sammen!
Gjør ikke dere det?
Nei, ikke egentlig.
Broren vår døde
da vi var små.
-Nummer Seks. Vår Ben. -Kondolerer.
Etter det var det ingen som brydde seg.
Alle hadde sin egen agenda, det var vanskelig å få noen til å bry seg.
Etter en stund slutta jeg vel å bry meg selv, da.
Om opplæring, om oppdrag…
Om å være Nummer Én.
Du er ikke den jeg forventa.
-Er jeg ikke det? -Nei.
Du er skikkelig hyggelig.
Hadde jeg kunnet, hadde jeg stukket herfra på flekken.
-Hvorfor kan du ikke det? -Hvorfor kan ikke du?
Godt poeng.
Dette huset er alt jeg har kjent hele livet.
Jeg vet at det fins bedre steder der ute i verden, og en dag vil jeg oppleve alle.
Du vet…
-Jeg var en liten tur på månen. -Hva? Så kult!
-Syns du det? -Ja! Månen, liksom?
-Ingen syns jo at det er kult. -Jo!
Månen, ja!
Fortell meg litt mer om familien din, før de bestemmer seg for å redde deg.
Hvor bor dere?
Det er et skittent hotell i sentrum. Hotell…
-Du la ut en honningfelle. -Nei, Luther.
Selvfølgelig. Så dum du er, Luther!
-Syns du virkelig at månen er kul? -Jeg prøvde ikke…
Jeg er så…
Ben vil ha et ord med deg. Gå og vask deg.
-Jeg prøvde ikke… -Sloane.
Du vet ikke engang mitt navn
Men hver gang du går forbi
Vil jeg grine, fordi
Det er så synd
Jeg går inn i…
Hva…
Kan jeg ikke få én jævla fridag?
Jeg var usikker på hvilken du liker best.
Du har jo skapt dem alle.
Hei!
Unnskyld!
-Jeg vil ikke ha problemer. -Nei! Du…
Du kjenner Rachel, ikke sant?
-Hun er søstera mi. -Å!
Du…
Hvor finner jeg henne?
-Unge mann. Hun har vært død i over 30 år. -Å.
Hvordan døde hun?
Av hjerneblødning.
-Hun døde fort. Takk Gud. -Hva med sønnen?
Hvilken sønn?
Vent. Når døde hun igjen?
Hun gikk bort den 1. oktober i 1989.
-Hva er i veien? -Nei, det er bare det…
Det er bursdagen min.
-Engelskmann. Kyrne er borte. -Du må dra nå.
-Å! Pokker! -Dra! Nå!
Hør her.
Du vet hvordan du bruker kofferten? Sist Klaus prøvde, havna han i Vietnam.
Jeg orker ikke noe mer tull, Viktor.
Jeg vet det. Ikke jeg heller.
-Fem er et rasshøl… -Ja.
…men han er ikke noe monster.
Når vi forklarer hva dette betyr for oss, hjelper han til. Det må han.
Først må vi få tak i kofferten.
Vær så god.
Fem!
Start bilen, OK?
Å herre…
Pokker! Fem!
Start bilen!
Fem! Start bilen!
Skynd deg!
-Kan du ikke bare komme overens med folk? -Jeg prøvde! Virkelig!
-Vent! -Vent litt!
-Ta denne. -Hva er det?
Rachels død var uvanlig. Hun var ikke den eneste.
-Kom! Inn i bilen, Klaus! -Du har hennes øyne.
-Dra, engelskmann! -Det er nå eller aldri!
Klaus!
Løp!
Denne tidslinja er full av gåter. Mora mi døde her før jeg ble født!
-Hva var det du sa? -Ja.
-Han dukker ikke opp. -Noe må være i veien.
-Eller så lurer han deg. -Han er ikke typen.
Og det vet du etter 15 minutter med ham?
-Vi lar ikke sånne som dere komme inn. -Hva sa du?
Dere er fortsatt her, sa jeg. Vil dere bestille mens dere venter?
-Ja. -Nei, det…
Jeg kommer tilbake. Ikke noen hast.
-Går det bra, Allison? -Jeg…
Én historie til, mamma.
Claire. Vennen min.
Jeg vil høre en historie!
Jeg hørte et rykte om at du er veldig trøtt.
Kom igjen. Hva skjer?
Hvor er Claire?
-Jeg må ha frisk luft. -Hei! Hvor skal…
Hva ser du på?
Hei!
FORBRYTELSER ER PROBLEMET VI ER LØSNINGEN
Hei! Jeg snakker til deg!
Beklager.
Allison?
Går det bra?
Ja.
Kom igjen.
-Du skrek etter hjelp. -Jeg skrek ikke.
-Jeg banka ham. -Du fikk ikke puste…
Ser ikke ut til at familien din kommer.
Jeg er sikker på at de bare jobber med de siste detaljene og sånt…
Slapp av. Du kan dra nå.
-Hvorfor? -Som et tegn på godvilje.
Men du må gi en veldig viktig beskjed til familien din.
Ja, selvfølgelig.
Slipp Marcus fri.
Hvis dere rører så mye som et hår på hodet hans, tar vi dere.
Alle sammen. Og jeg lover at vi ikke er så gjestmilde neste gang.
-Jeg liker dårlig å bli truet, Ben. -Du gjør som vi sier, ellers…
Fugler i hjernen min, ja. Skjønner.
Ikke glem veska di.
Håper du har hatt et fint opphold.
Unnskyld meg.
Hvem gjør noe sånt? Sånn som dette?
Hva er det du mumler om?
Lila. Som dumper Stan hos meg etter alle disse år? Det er ikke greit.
Hvis du gjorde det, må du ta konsekvensene selv.
-Det er ikke poenget. -Hva er det, da?
Han hemmer meg. Jeg må kunne reagere på farer øyeblikkelig.
Hvordan gjøre det som barnevakt for en 12-åring?
Du er faren hans!
Hevdes det, ja.
Du har i det minste et barn.
Kan jeg få en til?
OK. Samle dere, folkens.
Hvor er alle… Hvor er Luther?
-Har ikke sett ham. -Hvem vet?
Vet dere hva? Vi har større problemer å bekymre oss for.
Som hva da?
Dette.
SLAKTER FORTSATT ET MYSTERIUM
-Hvem er de? -De er mødrene våre.
UNG DØDE
Det er min.
Alle er døde.
Alle døde på nøyaktig samme dag.
Den 1. oktober i 1989.
-Det er bursdagen vår. -Ikke nå lenger. De døde før vi ble født.
Hvordan kan vi eksistere hvis vi ikke ble født?
-Nettopp. -Hva er det du sier?
Jeg sier at vi skapte et tidsparadoks da vi kom hit.
Ikke et hvilket som helst paradoks.
Dette er bestefarparadokset.
Hva i helvete er et bestefarparadoks?
KVINNE FUNNET DØD I LÅVE
Luther! Hei!
Jøss! Hva i…
Gå og ta ham, T.J.
Hei. Pokker!
-Hva nå? -Her. Ja.
Jeg må bare…
Bare… Ja. OK.
Jeg tar denne.
-Vi må være stille. -Hva i helvete vil du meg?
Jeg ville be om unnskyldning for det før i dag.
Er dette nok en lek?
Nei, du forstår ikke. Vi ble overvåket.
-Hva? Av hvem? -Av familien min. De er sprø.
Men du skal vite at jeg mente hvert eneste ord.
Selv om månen?
Særlig om månen.
Vel…
Overvåker noen oss nå?
Nei, men vi bør være…
Tekst: Fredrik Island Gustavsen