‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫בואו לא נעשה את זה שוב לעולם.‬
‫להימלט בקושי מהאפוקליפסה?‬ ‫-זה הקטע שלנו, לא?‬
‫יש בזה משהו מאוד לא בסדר.‬
‫אותה סוויטה, רק התחת הפוך.‬ ‫-וזאת לא הגזמה.‬
‫זה כמו עליסה המזורגגת בארץ הפלאות.‬
‫זה רק הולך ונהיה מוזר יותר.‬
‫סוף סוף, הצד השני.‬
‫רגע. איפה קלאוס?‬ ‫-ילדים, אני מצטער, אבל אחיכם…‬
‫עשיתי כל שביכולתי,‬ ‫אבל הוא לא הספיק לעבור בזמן.‬
‫הקוגלבליץ גבה את קורבנו האחרון.‬
‫לא, הוא היה ממש מאחוריי כשנכנסתי למנהרה.‬
‫אנחנו צריכים לחזור.‬
‫אין למה לחזור.‬
‫יהיה זמן לדמעות אחר כך.‬
‫כרגע, עלינו להמשיך לזוז.‬
‫רגע. לות'ר וקלאוס?‬
‫כשאנחנו אומרים מציאות,‬
‫למה אנחנו בעצם מתכוונים?‬
‫במאה ה-19, המוחות הטובים ביותר של התקופה‬
‫פיתחו תיאוריה לפיה אנחנו חיים‬ ‫ביקום בעל מנגנון מכאני.‬
‫בעידן הקוונטי,‬
‫קיים חשד כי הזמן והמרחב הם הולוגרמה.‬
‫עמים עתיקים האמינו‬
‫שרכבנו על גבם של ארבעה צבים מעופפים‬
‫או על קרניו של באפלו לבן.‬
‫רעיונות אלו מעלים את השאלה,‬
‫האם אי פעם נדע מהי צורת המציאות?‬
‫או מוזר מכך, האם יש לה צורה‬ ‫חוץ מהצורה שאנו מעניקים לה?‬
‫וואו!‬
‫זה גורם לך להרגיש קטנטן, מה?‬
‫למה לשים אננס על פיצה?‬
‫אתה יודע, כשחושבים על זה,‬
‫אנחנו באמת רק…‬
‫גרגרי חול זעירים‬
‫במדבר מלא בחול אחר.‬
‫כאילו, זה קישוט לקוקטיילים, במקרה הטוב.‬
‫וזה בתוך מערכות שמש.‬
‫בתוך מדבריות של גלקסיות.‬
‫השאלה האמיתית היא למה זה על הפיצה שלי?‬
‫קלאוס, אתה מקשיב?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אנחנו חסרי משמעות בכל המובנים,‬ ‫בלה, בלה, בלה.‬
‫סליחה שאני לא סטודנט מסטול לתואר ראשון‬ ‫בקורס פילוסופיה שנה א'.‬
‫רק רגע.‬
‫איפה אנחנו בדיוק?‬ ‫-אנחנו מתים, אחי.‬
‫אנחנו מתים.‬
‫ברוך הבא לשכונה שלי.‬
‫זה מרהיב.‬
‫הייתם צריכים להישאר כאן.‬ ‫המקום הזה נעים יותר.‬
‫ליילה ואני בקושי שרדנו את הפעם הקודמת.‬
‫אבל אני כאן הפעם, והמספרים לטובתנו.‬
‫מה שזה לא היה, הוא היה חזק,‬ ‫מהיר ועצבני בטירוף.‬
‫לא משנה מה, אל תצלצלו בפעמון הזה.‬
‫אלא אם כן מתחשק לכם לאבד אצבע או זרוע.‬
‫אני אקח את הסיכון…‬
‫לא!‬ ‫-עופי לי מהדרך.‬
‫אנחנו צריכים להיות במצב רוח מתאים‬ ‫כדי לחסל את הדבר הזה.‬
‫מצב רוח? את שואלת אם אני כועסת?‬
‫כן, אני כועסת.‬
‫אני רוצה להרוג את מה שפגע בלות'ר.‬
‫לות'ר הוא לא היחיד שהלך.‬
‫איבדנו גם את קלאוס.‬
‫אני כועס, בסדר? כולנו כועסים.‬
‫אנחנו צריכים להתנהג בחוכמה.‬
‫אנחנו נפעל בזמן המתאים.‬
‫אל תנסה אפילו, חמש.‬ ‫הדלתות לא מאפשרות לצאת.‬
‫אז אנחנו תקועים כאן?‬
‫המקום הזה הוא מבחן,‬ ‫מלכודת והדרך לגאולה, הכול יחד.‬
‫מישהו יודע מה כתוב בשלט הזה?‬ ‫-כן, כתוב "לא לצלצל בפעמון".‬
‫זה מה שכתוב שם.‬
‫הבנו, דייגו.‬
‫פעמון רע.‬
‫מה עושים?‬
‫למישהו יש מושג?‬
‫רג'י?‬
‫רג'י.‬
‫אני רעבה. למישהו מתחשק רול אונגי?‬
‫איך את מסוגלת לאכול בזמן כזה?‬
‫לא יודעת.‬ ‫איך אתה מסוגל להיות מניאק בזמן כזה?‬
‫היי!‬ ‫-את…‬
‫תפוס מרחק, טוב?‬
‫היא אוכלת בשביל…‬ ‫-כוח.‬
‫בימים טרופים אלו.‬
‫דייגו, אתה יכול לבוא איתי לרגע?‬
‫אני מת?‬
‫כן, ואני כל כך שמח שאני כאן‬ ‫בפעם הראשונה שלך‬
‫כי זו הרגשה די מוזרה.‬
‫זה כמו להתעורר מחלום מאוד מוחשי.‬
‫אבל אל תדאג,‬
‫כי אתה תבין הכול ממש בקרוב.‬
‫אלוהים. אבא הרג אותי.‬
‫אלוהים! הוא הרג גם אותי. המון.‬
‫הוא חייזר.‬
‫אנחנו מנסים לא להשתמש כאן במינוח כזה.‬
‫ואני יודע שזה ממש לא פוליטיקלי קורקט,‬
‫אבל אתה יכול לומר שהוא…‬
‫בריטי.‬
‫לא! אני מתכוון שהוא חייזר אמיתי.‬
‫הוא איזה איש חרקים מכוכב אחר.‬
‫אלוהים.‬
‫קלאוס, אתה חייב לחזור‬ ‫ולהזהיר את סלואן ואת האחרים.‬
‫לא יכול. כאילו, אני סיימתי עם הצד השני.‬
‫סליחה?‬ ‫-כן, מקומי כאן.‬
‫כל חיי הייתי לוזר. הייתי חריג.‬
‫עשיתי טעות אחרי טעות אחרי טעות,‬
‫אבל אלו היו סימנים, אתה מבין?‬
‫סימן שזהו הבית שלי.‬
‫כאן אני אמור להיות.‬
‫במקום המחורבן הזה?‬
‫נו, באמת. התכוונתי בעולם השמיימי, טיפשון,‬
‫איתך ועם כל רוחות הרפאים החברותיות.‬
‫איפה זה משאיר אותי?‬
‫אוכל פיצה וצופה איתי‬ ‫בסרטים דוקומנטריים מגניבים לנצח.‬
‫רגע. אתה פשוט תפנה עורף למשפחה שלנו?‬
‫לא הייתי דואג לגבי זה, לות'ר.‬
‫הם יגיעו לכאן בקרוב.‬ ‫כולם מתים בסופו של דבר. נכון?‬
‫כן, כאילו, אנחנו מתים, נכון?‬
‫כמו ריקוד ה"דאגי", מותק.‬
‫כמו ה"דאגי".‬ ‫-כן!‬
‫אז מה יקרה אם אני אעשה את זה?‬
‫ניסיון יפה, גבר,‬
‫אבל אין שום כאב בתוך הריק.‬
‫כן, תן את המכה הכי טובה שלך.‬
‫האתגר התקבל.‬
‫אני לא מאמינה שכמעט פלטת את זה.‬
‫אני מצטער,‬ ‫אבל אולי כדאי שנספר להם על התינוק.‬
‫לא.‬
‫אני רוצה לסיים את המשימה‬ ‫לפני שאתה עורך מסיבה לגילוי מין התינוק.‬
‫כן, אבל תדמייני…‬ ‫-אתה יכול להעביר לי את הסויה, בבקשה?‬
‫אני לא מבין.‬
‫אנחנו עם האנשים שהכי אוהבים אותנו, טוב?‬
‫אז למה שלא נספר להם?‬
‫מה? המצב גרוע כרגע,‬
‫ויהיה נחמד לתת למשפחה משהו להילחם למענו.‬
‫אתה יכול לשתוק ולאכול את הדג שלך?‬
‫בסדר.‬
‫לא, זה כמו שהזקן אמר.‬
‫פעם אחת זו מקריות, פעמיים זה צירוף מקרים,‬
‫ואין מצב לשלוש פעמים כי אני לא מטומטם.‬
‫אי אפשר לדעת בוודאות‬ ‫שהוא הרג את קלאוס ולות'ר.‬
‫אתה רציני? זה דפוס הפעולה שלו.‬ ‫כבר ראינו את זה.‬
‫שכחת כבר איך בכלל התאחדנו?‬
‫הלוויה של אבא.‬
‫בדיוק.‬
‫הוא עשה לכם את זה קודם‬ ‫והוא עושה את זה שוב עכשיו.‬
‫בחייך, חמש.‬ ‫-לא.‬
‫הוא הפסיד בהצבעה האם לעבור דרך המנהרה,‬
‫אבל אנחנו בכל זאת כאן.‬
‫אתה בטוח שהוא מסוגל להרוג את לות'ר?‬
‫אני חושב שהוא יכול להרוג את לות'ר,‬ ‫את קלאוס ואת כולנו‬
‫בלי להתאמץ מוסרית.‬
‫ומה שיותר גרוע, נראה לי שאליסון מעורבת.‬
‫לא.‬
‫לא נעים לי לומר את מה שכולם אומרים.‬
‫הדבר האחרון שאת צריכה לדאוג בגללו‬ ‫זה להתאבל בקלישאות.‬
‫אני יודעת שהכול מגיע לסופו,‬
‫אבל חשבתי שנהיה ביחד כשזה יקרה.‬
‫אפילו לא זכיתי להיפרד.‬
‫אני זכיתי להיפרד‬
‫מבתי ומבעלי.‬
‫אבל זה לא הספיק. רגשות הם פשוט…‬
‫קשה למצוא להם מילים.‬
‫לות'ר אהב אותך…‬
‫עד הירח ובחזרה.‬
‫הוא היה כל כך מאושר בזכותך.‬
‫לא, היא הייתה עם סלואן במנהרה.‬
‫אני לא מדבר על קלאוס.‬
‫לות'ר?‬
‫מה? לא, היא בחיים לא תעשה דבר כזה.‬
‫היא מתפרקת מרגע שהגענו לציר הזמן הזה.‬
‫כן, היא איבדה את הבת שלה.‬ ‫-והיא הרגה את הרלן.‬
‫תראה, גם אם אתה צודק,‬
‫לא נראה שהם פשוט יתוודו אם נתעמת איתם.‬
‫אני מסכים.‬
‫בחייך, בנאדם. תקשיב לי.‬
‫אני לא חוזר לשם כדי שיכפכפו אותי.‬
‫שום דבר שתעשה לא ישנה את זה.‬
‫אתה כזה אנוכי! אתה יודע?‬
‫תירגע. אל תדאג.‬
‫יש לך את כל הזמן שבעולם כדי להתגבר על זה.‬
‫טוב, זהו זה.‬
‫לעזאזל.‬
‫נו, באמת.‬
‫הייתי צריך למות איזה מיליון פעם‬ ‫עד שהבנתי את זה.‬
‫שוב?‬
‫כן, שוב.‬
‫זה נראה למישהו כמו גן עדן?‬
‫מה…‬ ‫-היי, חבר.‬
‫אתה!‬ ‫-לא.‬
‫תחזור לכאן.‬
‫זה מדגדג!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫אתה.‬
‫אתה אולי לא מרגיש כאב,‬
‫אבל אני אוכל לזרוק אותך דרך קירות‬ ‫לנצח נצחים, קלאוס.‬
‫לא יהיה לך רגע של שקט ושלווה.‬ ‫אני לעולם לא אפסיק.‬
‫לא.‬
‫הריק הוא הבית שלי.‬
‫הוא אולי בית קופצני, אבל הוא שלי!‬
‫אתה לא רוצה לעזור למשפחה, בסדר.‬
‫אבל אהבת חיי צועדת לגיהינום.‬
‫אני אפילו לא יודע אם אני יכול.‬ ‫כאילו, מי יודע לאן הם הלכו.‬
‫קלאוס, זה הבית שלך.‬
‫כן.‬ ‫-הרגע אמרת את זה.‬
‫כן.‬ ‫-אתה מלך המוות.‬
‫זה קצת גרנדיוזי.‬
‫כאילו, אני מעדיף לחשוב על עצמי בתור…‬
‫כן.‬
‫…נסיך האופל.‬
‫שיהיה!‬
‫אני מאמין בך, אח שלי.‬
‫אתה יכול לעשות הכול.‬
‫אה, היי.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה שהתפרצנו למסיבה שלך.‬
‫טוב, בסדר. תקשיב, נעשה את זה.‬
‫ננסה.‬ ‫-טוב.‬
‫בנוסף, בסולם מוטיבציה של אחד עד "לב אמיץ",‬
‫זה היה משהו כמו חצי "מלך האריות".‬
‫טוב, הערות אחר כך.‬ ‫-רק חשבתי שאתה מסוגל ליותר.‬
‫לעזאזל.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני די עסוק. זה יכול לחכות?‬ ‫-לא, זה לא.‬
‫אתה הרגת את לות'ר וקלאוס?‬
‫שומר אורב במסדרונות המלון הזה.‬
‫עלינו להביס אותו כדי שהמשימה תצליח.‬
‫מה ארוויח אם אהרוג שני חברי צוות שלנו?‬
‫תענה על השאלה.‬ ‫-אני מאמין שעשיתי זאת כעת.‬
‫אם אני אגלה שאתה עובד עליי, זקן,‬ ‫העסקה מבוטלת.‬
‫אני מבטיח לך שאקיים את חלקי בהסכם,‬
‫ואני מצפה ממך לעשות את אותו הדבר.‬
‫מה היה כל זה?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫זה לא ענייני?‬ ‫אנחנו כאן עכשיו, במלון תהום הנשייה.‬
‫בדיוק כמו שרצית. אני גרמתי לזה לקרות.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫אליסון הרגה את הרלן,‬ ‫ואני איחדתי בין המשפחות.‬
‫מה אתה עשית?‬
‫ילדים, בואו הנה.‬
‫עכשיו, כשהייתה לנו הזדמנות להסדיר נשימה,‬
‫אפשר להתחיל בעבודה האמיתית.‬
‫אה, מיתוס שבעת הפעמונים?‬ ‫-בדיוק. מישהו הקשיב היטב.‬
‫טוב, אז נמצא את הפעמונים, ואז מה?‬ ‫-לא.‬
‫הפעמונים הם רק מטאפורה לזה.‬
‫החותם.‬ ‫-נכון, מספר חמש.‬
‫החותם הוא המפתח לשבעת הפעמונים.‬
‫ברגע שנמצא את הסמל הזה,‬
‫נעשה צעד נוסף לקראת איפוס היקום.‬
‫מה נעשה כשנמצא אותו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫סליחה? אנחנו כאן כי אמרת שיש לך תוכנית.‬
‫יש לי, עד לנקודה מסוימת.‬
‫נהדר. אז נישאר במלון לנצח,‬
‫נבהה בקירות ונאכל סושי רע.‬
‫החותם הוא הדרך היחידה לצאת מכאן‬
‫והסיכוי הטוב ביותר לאפס את היקום.‬
‫מוזר איך את ואבא שוב באותו ראש.‬
‫טוב, איפה מתחילים?‬ ‫-תתחלקו לקבוצות.‬
‫אני אלך עם אליסון וסלואן.‬
‫בן וחמש, עם ויקטור.‬ ‫-אנחנו רוצים את אליסון.‬
‫בן תמורת אליסון. התאמנו יחד,‬ ‫אז זה הגיוני יותר אם ניקח את אליסון.‬
‫כן. לא, תודה.‬
‫למה לא?‬
‫רעיון נהדר.‬
‫אליסון, לכי עם המטריות.‬ ‫דרורים, תישארו יחד.‬
‫שכל אחד ייקח קומה אחרת.‬
‫עלינו למצוא את החותם הזה.‬
‫מה איתנו?‬ ‫-אתם צמד.‬
‫אף אחד לא רוצה להקשיב לריבים שלכם.‬
‫תתפצלו, תחפשו בכל פינה‬ ‫וניפגש פה בעוד 30 דקות.‬
‫זה בזבוז זמן מוחלט.‬
‫שמעת את זה? הוא קרא לנו צמד.‬
‫נראה לי שאני מתחילה לחבב את אבא שלך.‬
‫שכחתי את היומן שלי. לכו. ניפגש בקומה חמש.‬
‫מישהו טרח מאוד להסתיר את הדבר הזה.‬
‫כמה גדול זה אמור להיות?‬
‫אתה יודע, רג' היקר לא אמר.‬
‫באמת? זה מפתיע.‬ ‫חשבתי שתדעי יותר על התוכנית שלו.‬
‫סליחה, מה זה אמור להביע?‬
‫ראיתי את שניכם בסוויטת הבאפלו הלבן‬
‫בזמן החתונה.‬
‫אני לא יודע אם זה הזמן המתאים…‬
‫שמעתי שהתעלפת אתמול בלילה.‬
‫נכון, ולקח לי זמן להיזכר במה שראיתי,‬
‫אבל אני כן זוכר, אליסון.‬
‫את ואבא עשיתם עסקה כלשהי.‬
‫למה הסכמת?‬
‫עסקה? עם אבא?‬
‫תגיד לי בבקשה שאתה צוחק.‬ ‫-הוא לא צוחק.‬
‫תעני על השאלה.‬
‫השתגעת לגמרי.‬
‫את ואבא עשיתם עסקה, ועכשיו לות'ר מת.‬
‫טוב, לות'ר נהרג על ידי מה שזה לא יהיה.‬
‫וקלאוס?‬ ‫-הוא לא הצליח להגיע למנהרה.‬
‫את יודעת, העסקה שלך עולה לאנשים בחייהם.‬
‫אתה באמת חושב שעשיתי עסקה עם אבא‬
‫להרוג את לות'ר ואת קלאוס?‬
‫אני סיימתי עם זה. ניפגש בלובי.‬
‫היי, רגע, לא.‬
‫רגע, חמש.‬
‫אליסון.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫ויקטור? אליסון?‬
‫טוב.‬
‫טוב, אז עכשיו מתחיל הכיף.‬
‫לא, נמאס לי משניכם‬ ‫ומתיאוריות הקונספירציה שלכם.‬
‫בחייך. רק תקשיבי לי…‬
‫למה לי?‬
‫אתם הצבעתם בעד להישאר ולמות.‬
‫אתם אלה שאמרתם לעזאזל עם המשפחה ועם היקום.‬
‫אני היחידה שנלחמת להציל את שניהם.‬
‫אנחנו רק צריכים לדעת מה אבא מתכנן‬ ‫לפני שעוד מאיתנו ייהרגו.‬
‫איפה חמש, לעזאזל?‬
‫הוא היה ממש מאחוריי.‬
‫חמש?‬
‫היי.‬
‫אנחנו נצא מהבלגן הזה בחיים, טוב?‬
‫שלושתנו נהיה בסדר.‬
‫ומה אז?‬
‫ואז נהיה משפחה מאושרת.‬
‫לא נכון.‬
‫זה עוד שטויות כאלה שאני צריך להוכיח בהן‬ ‫שאני אהיה אבא טוב?‬
‫עברת, בסדר?‬ ‫-כי נמאס לי מזה, טוב?‬
‫רגע אחד.‬
‫אה, זה לא קשור אליי.‬
‫את מפחדת.‬
‫היה קל יותר עם סטן, טוב?‬
‫יכולת פשוט להגיד לי להתחפף,‬
‫ואז לא הייתי צריכה לספר לך על התינוק‬
‫או לבקש ממך להישאר איתי.‬
‫למה להגיד את האמת‬ ‫כשאפשר לזיין למישהו את המוח‬
‫ולקבל מה שרוצים בלי להיות פגיעים?‬
‫יש לך מושג כמה זה מטורף?‬
‫אבל מה אם אאכזב את התינוק שלנו‬ ‫כמו שאימא שלי אכזבה אותי?‬
‫אז את לא תאכזבי.‬
‫כי מאחורי כל הבולשיט המטורף,‬
‫יש אדם טוב והגון.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫באלף אחוז.‬
‫בואי.‬
‫הגענו לאותה מעלית?‬
‫אל תשכחי לבדוק מתחת לעציצים.‬
‫תזיז את התחת שלך‬ ‫ותבדוק אם יש תאים נסתרים בקירות.‬
‫היי,‬
‫הנה קיר ו…‬
‫והנה עוד קיר.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אנשים מתים על ימין ועל שמאל,‬ ‫ואתה מתנהג כמו נער מתבגר.‬
‫את נשמעת בדיוק כמו אבא.‬
‫למה כל כך חשוב שאבא יחבב אותך?‬
‫הוא לא מגדיר אותך או אותנו.‬
‫השארנו חותם משלנו בעולם בלעדיו.‬
‫בתור אקדמיית הדרור, אבל זה כבר לא קיים.‬
‫הוא מעולם לא היה דרור.‬
‫הוא היה אבא שלנו ועוד אבא גרוע.‬ ‫אתה לא צריך אותו.‬
‫קל לך לדבר כשיש לך כבר משפחה חדשה.‬
‫החלק הכי טוב במשפחה הזו בדיוק מת.‬
‫אני לא מאמין שאני אומר את זה.‬ ‫אני ממש שמח לראות אתכם.‬
‫מה קרה?‬ ‫-המלון משתנה.‬
‫הסתובבתי במעגלים, זה כאילו שהוא חי.‬
‫אנחנו צריכים לחזור ללובי.‬ ‫-ניסיתי.‬
‫בכל כיוון שאני בוחר, אני מגיע לאותה נקודה.‬
‫אולי אין לך חוש כיוון.‬
‫טוב, אחריך, מגלן.‬
‫חמש?‬
‫חמש.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-מאיפה לי לדעת?‬
‫בחייך. אי אפשר להמשיך לעשות את זה.‬
‫בבקשה, איך נוכל לחזור למצב הקודם,‬
‫לפני ההתנצלות המזויפת ו…‬
‫והשקרים?‬
‫אליסון, בחייך. איך נעשה את זה?‬
‫אני לא יודעת אם זה אפשרי.‬
‫יש בעיה, אבא?‬
‫אתה.‬
‫התגעגעת אליי.‬
‫יש רק דרך אחת להיכנס לתהום הנשייה.‬ ‫זה בלתי אפשרי.‬
‫ובכן, הנה אני.‬
‫מרתק.‬
‫הלוואי שיכולתי לחקור את זה יותר, נערי,‬ ‫אבל זה לא זמן טוב.‬
‫השתמשת בי כדי להביא את המשפחה לכאן.‬
‫אני מבין, אבל השתמשת בי.‬
‫וכשלא הייתה בי יותר תועלת,‬ ‫השארת אותי למות על הרצפה?‬
‫השארתי אותך למות?‬
‫עשיתי לך טובה.‬
‫ידעתי שתמצא את דרכך בחזרה לריק,‬ ‫אליו אתה שייך.‬
‫באמת טוב לי שם.‬
‫אז למה אתה כאן?‬ ‫-כי רצחת את לות'ר.‬
‫זה היה הכרחי. ויעיל.‬
‫מי הבא בתור, אבא? חמש? ויקטור? כל המשפחה?‬
‫תפסיק עם זה מיד! כולם נמצאים בעמדות.‬ ‫הקרב עומד להתחיל.‬
‫אני במרחק צלצול פעמון אחד מהפרס שלי.‬ ‫אתה תהרוס הכול!‬
‫אם היה לי 5 סנט על כל פעם ששמעתי את זה,‬ ‫היה לי דולר.‬
‫שזה לא הרבה כסף,‬
‫אבל מצד שני, יש חנויות של הכול בדולר, שהן…‬
‫זהו זה.‬
‫אף אחד לא מקשיב לי?‬
‫לא, מותק, אנחנו לא מקשיבים.‬
‫כדאי שנחזור ללובי.‬
‫כן.‬
‫מי מהאחים המטומטמים שלנו‬ ‫צלצל בפעמון לדעתך?‬
‫אליסון!‬
‫אליסון, אנחנו חייבים לזוז!‬
‫אליסון, קומי! קדימה!‬
‫מי עשה את זה?‬
‫אולי כדאי שנזוז.‬ ‫-אני מאחורייך.‬
‫נו כבר!‬
‫רגע, דייגו.‬ ‫-לעזאזל עם זה.‬
‫אחלה פגיעה, מותק.‬
‫שאני אמות.‬
‫קדימה!‬
‫תלחץ על הכפתור!‬
‫טוב, איזו קומה?‬ ‫-כל קומה!‬
‫ברצינות? סמוראי?‬
‫הנקמה הולמת אותה.‬
‫אולי תשתוק ותעזור לנו להרוג את הדבר הזה?‬
‫הנה. קדימה.‬
‫טוב.‬
‫היי. בסדר.‬
‫אנחנו צריכים לקשור את הפצע הזה.‬
‫אתם צדקתם, טוב? עשיתי עסקה עם אבא.‬
‫לות'ר וקלאוס?‬
‫לא, לא היה לי שום קשר לזה. בחיי.‬
‫למה לספר לי עכשיו?‬
‫כי אני צריכה שתאמין לי, בסדר?‬
‫עשיתי את זה למען כולנו.‬
‫גם למען לות'ר וקלאוס.‬
‫מה הוא הציע לך?‬
‫אני צריכה שתבטח בי.‬
‫תסתכל עליי. אם נעבור את זה,‬ ‫הכול יהיה בסדר.‬
‫ויקטור?‬
‫אליסון?‬
‫ויקטור!‬
‫אליסון?‬
‫אמרתי לך ללכת, טוב?‬
‫ולתת לך למות לבד? איפה הכיף פה?‬
‫והתינוק?‬
‫תן לי לדאוג לגבי זה.‬ ‫-לא, אני אבא שלו.‬
‫שלא משחק תפקיד בהיריון‬ ‫בששת החודשים הקרובים.‬
‫אז אין סיכוי שאוכל לשכנע אותך לא להשתתף?‬
‫סוף סוף אתה קולט.‬ ‫-את צודקת.‬
‫אני קולט.‬
‫היי!‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬ ‫-מגן על המשפחה שלי.‬
‫לא. דייגו, אל תעזוב אותי.‬
‫אני מצטער.‬
‫הבטחת שתמיד נהיה יחד!‬ ‫-אני יודע.‬
‫דייגו, לא, אל תעשה את זה.‬
‫כשהתינוק יגיע, תספרי לו…‬
‫או לה על האדם שהייתי.‬
‫האדם שניסיתי להיות.‬
‫לא, דייגו. לא.‬
‫דייגו!‬
‫פגעת בו חמש פעמים. הוא אמור למות.‬ ‫-זה השריון. זה כמו לפגוע במלט.‬
‫יש רווח בין הלוחות האחוריים.‬ ‫-אנחנו צריכים לעמוד מאחוריו.‬
‫בואו נהרוג את הדבר הזה.‬ ‫-סלואן.‬
‫היי, מניאק!‬
‫חמש?‬
‫אליסון?‬
‫סוף סוף, מישהו עם כוח ששווה לחקות.‬
‫ליילה? למה היית בארון?‬
‫אני אסביר אחר כך.‬
‫לעזאזל.‬
‫נמאס לי לברוח.‬ ‫-גם לי.‬
‫תחושה מוכרת באופן מוזר.‬
‫לפחות הפעם, אנחנו לא מכוונים זה לזו.‬
‫בוא נזוז.‬
‫קלאוס?‬
‫אלוהים, קלאוס.‬ ‫-ליילה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-קלאוס!‬
‫איך השתחררת?‬ ‫-מה קרה?‬
‫חשבנו שמתת. היי.‬
‫הלוואי. היי.‬
‫היי, אתה בסדר?‬
‫כן, נראה לי.‬ ‫-קלאוס.‬
‫אתה נראה נורא.‬ ‫-תנסה אתה להרוג שומר.‬
‫בדיוק הרגנו אחד.‬ ‫-גם אנחנו.‬
‫אמרתי לך להישאר ב…‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫קלאוס, חשבתי שאתה מת.‬
‫כן, אני חי ומדהים,‬
‫למרות ניסיונותיו של אבא לרסק לי את הראש,‬
‫אבל איחודים רוויי דמעות יחכו לאחר כך.‬
‫כרגע אתם צריכים לדעת ש…‬
‫אבא הרג את לות'ר.‬
‫והוא נעל אותי מחוץ למנהרה,‬ ‫והוא צלצל בפעמון המטופש הזה!‬
‫מה התוכנית שלך, זקן?‬
‫אין לנו זמן לזה.‬ ‫-הרגת את לות'ר!‬
‫לא הייתה לי ברירה. סירבתם לעבוד כצוות.‬
‫כל המיתוסים והסיפורים המטופשים שלך.‬
‫מעולם לא היו שבעה פעמונים או נורדים.‬
‫הבאת אותנו לכאן כדי למות!‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫איפשהו במלון הזה נמצא המפתח לאיפוס היקום.‬
‫עלינו רק למצוא את החותם!‬
‫לא אכפת לי מהחותם שלך! לאיש לא אכפת.‬
‫בקושי יצאנו בחיים מהשומר הזה,‬ ‫עם הקסדה המטופשת שלו והחרמש!‬
‫לשומר שאנחנו הרגנו היה גרזן.‬
‫לשלנו הייתה חרב.‬
‫יש עוד אחד.‬
‫עלינו לרדוף אחריו.‬
‫כי זה עבד כל כך טוב בפעם הראשונה.‬
‫יש לך משככי כאבים, או שפשוט תשתוק?‬
‫תוכלו להנמיך את זה לנהמה עמומה?‬
‫תודה.‬
‫מצאתי את החותם! זה על ה…‬
‫אף אחד לא פוגע באשתי, חתיכת בן זונה.‬
‫נשארתי נאמן לך כל השנים האלה.‬
‫בזבזת את חיי על הירח, ובשביל מה?‬
‫בשביל להשתמש בי במשימה המטופשת הזאת?‬
‫כן הייתה לך מטרה.‬
‫השארתי אותך לשמור‬ ‫על הדבר היקר ביותר ביקום.‬
‫ומה זה היה?‬
‫אתה תבין בקרוב.‬
‫כולכם תבינו.‬
‫קלאוס.‬
‫אני לא יכול עוד להחזיק.‬
‫אני אוהב אותך לנצח.‬
‫בסדר?‬
‫החותם נמצא בקומת הלובי.‬
‫אלה הכוכבים!‬
‫ילדים, מצאו כוכב על החותם! תעמדו עליו!‬
‫בן, זמנך הגיע, נערי! מהר!‬
‫שבע נקודות. שבעתנו. אנחנו הפעמונים.‬
‫לא.‬
‫לא את.‬
‫מהר, זו הדרך היחידה לעצור אותו!‬
‫מספר חמש, מהר!‬
‫זה לא היה חלק מהעסקה. אתה מכאיב להם.‬
‫אני לא יכול לעצור עכשיו.‬
‫זה יכבה את המכונה.‬ ‫-איזו מכונה? אני לא מבינה.‬
‫המלון היה רק למראית עין.‬
‫אנחנו תקועים בתוך מכונה בממד אחר.‬
‫מי שיצר את היקום בנה את המקום הזה.‬
‫איך זה קשור אליהם?‬
‫החלקיקים בתוך גופם‬ ‫הם הדברים היחידים שמזינים את המכונה.‬
‫הוא הרג את לות'ר.‬
‫הוא ניסה להרוג את קלאוס.‬
‫הוא לא יעצור עד שכולנו נמות.‬
‫טוב, אתה צריך להפסיק!‬
‫כמעט סיימתי.‬
‫וכשאסיים, את ואני נקבל‬ ‫את מה שלשמו באנו לכאן.‬
‫לא, אתה הורג אותם!‬
‫לכל דבר בחיים יש מחיר.‬
‫די!‬
‫אליסון, אל תיגעי בכפתור הזה.‬ ‫אנחנו לא יודעים מה הוא עושה.‬
‫אליסון, תעצרי!‬
‫אל תכריחי אותי לעשות את זה!‬
‫אתה סומך עליי?‬
‫ויקטור, מה אתה עושה? תעצור אותה!‬
‫אליסון, רגע!‬ ‫-אליסון, אל תעשי את זה!‬
‫- לוס אנג'לס‬ ‫מונית -‬
‫קלייר?‬
‫מה קרה, אימא?‬
‫שום דבר, מותק.‬
‫אני כל כך שמחה להיות בבית.‬
‫שם תמיד נועדת להיות.‬
‫היי, מותק.‬
‫מגניב.‬
‫- אובסידיאן ממוריאל פארק -‬
‫- נתרם באדיבותו של סר רג'ינלד הרגריבס -‬
‫לות'ר?‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה רואה אותי?‬ ‫-כן!‬
‫אני חי? אני חי!‬ ‫-כן!‬
‫לותר חי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫זה לא הכול, גבר.‬ ‫-מה?‬
‫וואו.‬
‫לעזאזל! הגוף שלי!‬
‫רגע.‬
‫אני נראה מדהים.‬ ‫-לות'ר חתיך עכשיו.‬
‫רגע. אני חייב להראות לסלואן.‬ ‫-קיבלתי את היד בחזרה.‬
‫איזה מגניב. רגע. איפה סלואן?‬
‫היא הייתה ממש מאחוריי…‬
‫כשאליסון לחצה על הכפתור.‬ ‫-גם היא נעלמה.‬
‫אתם יודעים, אני לא יודע מה איתכם,‬ ‫אבל לא הרגשתי כל כך טוב כבר שנים.‬
‫מישהו יודע איפה אנחנו, לעזאזל?‬ ‫-במלון.‬
‫לפחות, כאן הוא היה פעם.‬
‫אני חושב שהזקן הצליח.‬ ‫אני חושב שהוא איפס את היקום.‬
‫האצבעות שלך חזרו.‬
‫סלואן? סלואן!‬
‫היי.‬
‫לא אכפת לי מאיפוסים, בסדר?‬
‫אני רוצה את אשתי בחזרה. איפה היא, חמש?‬
‫אני שמח שאתה בחיים, אבל תוריד ממני את היד.‬
‫לא עד שתענה לי.‬
‫טוב, לעזאזל עם זה.‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫נכון. אתה עומד לחטוף מכות.‬
‫כן, תכסח אותו.‬ ‫-לא, אידיוט.‬
‫הכוח שלי. אני לא יכול לקפוץ.‬
‫כן, בטח.‬
‫זה לא טוב.‬
‫טוב. קדימה.‬
‫אלקזאם רוחותוס רפאימוס.‬
‫זה אומר שחזרתי להיות בן תמותה?‬
‫אוף!‬
‫רגע. איך נחזיר את הכוחות, אידיוטים?‬
‫לעזאזל.‬
‫אני חייב למצוא את אשתי.‬
‫לא! לות'ר, אתה לא יכול ללכת.‬
‫היית מת לפני חמש דקות. אתה שברירי!‬
‫אני חייב ללכת אחריו.‬ ‫-לא. קלאוס, חכה!‬
‫אני בחוץ, כלבות.‬ ‫-בחייכם.‬
‫אנחנו צריכים להישאר יחד ולחשוב…‬
‫מה אנחנו אמורים לעשות?‬
‫לחיות את חיינו?‬
‫מניאק.‬
‫- הרגריבס פיננסים -‬
‫הרכבת הזו נוסעת לתחנת איהוהידו.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬